ОСТАННІ З НАС
Одкровення 21.
"І побачив я нове небо й нову землю.
Бо перше небо й перша земля минули.
СТЕЙК-ХАУС "ТОДДС"
І почув я гучний голос із престолу, що промовляв: «Ось...
скинія Божа
з людьми».
Й обітре Бог усяку сльозу з очей їхніх".
Заспокойся. Все буде добре.
Тихіше, усе гаразд.
У ЧАС ПОТРЕБИ ВІН ПІКЛУЄТЬСЯ ПРО НАС
Я читав цей уривок уже багато разів.
Пам'ятаєш, що там далі?
"І обітре Бог всяку сльозу з очей їхніх.
І не буде більше смерті,
ні смутку, ні плачу,
ані болю вже не буде,
бо все те минуло".
Знаєш, що це означає?
Добре.
Коли ми зможемо його поховати?
Земля надто промерзла.
Ми поховаємо твого батька навесні.
Благослови вас Господь.
Бережи вас Господь.
Ми впораємось з цим, Джойс.
Скільки в нас лишилося?
Оленини, лосятини, зайчатини?
Якщо обмежувати всім пайки...
може на тиждень.
На два — максимум.
Джозая і Мартін гадають, що бачили оленів минулої ночі,
за кілька миль на схід.
Було темно.
Іноді бачиться те, що хочеться бачити.
Менше з тим.
Джеймсе...
Так?
Я відчув сумніви.
Вони не втратили віри в тебе, Девіде.
Їм просто страшно.
Не у них...
Я і досі вірю.
Просто...
Останні пів року були важкими.
Для всіх нас.
Але я маю знати, що ти зі мною.
Так.
Добре.
Тепер принеси гвинтівки. Ми йдемо на полювання.
Гаразд.
Хочеш пити?
Я скоро повернуся, добре?
Ні хріна собі.
Ну, що скажеш?
Я нікого не бачу.
Гадаєш, можна його забрати?
Так. І поквапимось. Стрілявший, мабуть, десь неподалік.
Не варто!
Кидайте гвинтівки!
Хутко!
Обличчям до мене, повільно.
Смикнетесь — всаджу кулю між очей.
Тобі й твоєму дружку.
Ти вправна мисливиця.
Ми навіть не чули, як ти підійшла.
Розвертайтеся та йдіть геть.
- Гаразд. - Пішли!
Гаразд, прошу, лиш 10 секунд твого часу.
- Я хочу поговорити. - Двічі не повторюватиму.
Будь ласка, усього 10 секунд.
Мене звуть Девід.
Це мій друг, Джеймс.
Ми з великої групи: жінки, діти, і ми всі дуже-дуже голодні.
Я теж із великої групи.
І ми теж голодні.
Навіть якщо так, самотужки ти його не дотягнеш.
Мова не про благодійність, ми...
Ми можемо виміняти на оленину. У нас є....
Що тобі потрібно? Є...
- взуття... - Є ліки?
Типу, від інфекцій.
Є. У нашому селищі.
Прошу за нами.
Нікуди я за вами не піду.
Твій дружок може за ними збігати.
Повернеться — отримаєте половину оленя.
З'явиться ще хтось — всаджу...
Всадиш кулю мені між очей.
Саме так.
Гаразд, біжи до Говарда.
У нього є коробка з пеніциліном.
Принеси два флакони й шприц.
Це не код, Джеймсе. Роби, як я сказав.
10 кроків назад.
Не зупиняйся.
Татова гвинтівка?
Це йому потрібні ліки?
Тому ти тут сама?
Слухай...
До нашого поселення чотири милі в обидва боки.
Мине чимало часу, перш ніж Джеймс повернеться.
У мене в рюкзаку є трохи мастила та сірників.
Ми могли б укритися,
розвести багаття.
І його захопи.
Давай.
Знаєш, тобі не слід ходити тут на одинці.
Та походу, це тобі не слід.
Справедливо.
То як тебе звуть?
Важко довіряти незнайомцям. Розумію.
Але я справді не бажаю тобі зла.
І як би там не було, у нашій групі знайдеться місце,
якщо захочеш.
Запрошуєш до свого клубу голодуючих? Дякую.
Це правда. Ми голодуємо.
Але... все ще живі.
Я порядна людина,
лиш намагаюся дбати про людей, які на мене покладаються.
Ти їхній лідер?
Не за власним вибором.
За їхнім, але...
так.
Вони обрали іти за тобою.
Це щось типу секти?
Ну, ти мене підловила.
Я проповідник,
але, проповідую стандартні біблійні речі.
- Що? - Кінець світу вже настав,
а ти й досі віриш у цю хрінь.
Взагалі-то, я почав вірити вже після кінця світу.
До того я був учителем...
математики. Навчав дітей твого віку.
То ти після вчителя став служителем, бо це, бляха, римується?
Так, саме так.
А якщо серйозно?
Ну, я знайшов Бога...
після Апокаліпсису.
Це або найкращий, або найгірший час, аби Його знайти,
важко сказати.
Але коли в 17-му році не стало Пітсбурзької КЗ,
через Світляків та ФАУСТ...
Я пішов із кількома іншими,
і так зародилася наша паства.
Далеченько від Пітсбурга.
Так, щойно ми десь оселялися — приходили загарбачі,
і ми знову переміщалися.
І поки ми мандрували, до нас приєднувалися
нові люди, аж доки...
ми не опинилися тут.
Що ж, рано чи пізно ваша удача мала закінчитися.
Удача?
Немає ніякої удачі.
Я вірю в те, що ніщо не відбувається без причини.
Так і є.
Це правда. Я можу це довести.
Давай.
Ми не очікували, що ця зима буде настільки суворою.
Нічого не росте. Дичину важко знайти.
Тож я відправив чотирьох наших людей до сусіднього міста,
щоб вони зібрали всі можливі припаси.
І лише троє з них повернулися.
Той, хто не повернувся, був батьком.
Мав доньку твого віку.
Але її батька в неї забрали.
Як виявилося, його вбив
якийсь божевільний.
І знаєш що?
Той божевільний...
подорожував із дівчинкою.
От бачиш.
Ніщо не відбувається без причини.
Джеймсе, опусти пістолет.
Це вона вбила Алека, чи не так?
Вона нікого не вбивала.
Опусти пістолет.
Ти приніс ліки?
- Так, але... - Кинь їй.
Девіде...
Відійди.
Я знаю, що в тебе немає ніякої групи.
Сама ти довго не протягнеш.
Я можу тебе захистити.
Ти просто даси їй втекти?
Гаразд, і куди його встромити, Джоеле?
Джоеле?
Джоеле, куди, бляха, колоти?
До біса.
Лишилося всього 5 банок.
Що це?
Оленина.
Чималий.
Якщо до вас дійшли чутки...
Так, ми знайшли дівчинку, яка була з тим, хто забрав у нас Алека.
На світанку я очолю групу, яка піде по її слідах.
На снігу їх знайти буде не складно.
Ми знайдемо де вони ховаються
і притягнемо того чоловіка до відповідальності.
Треба його вбити.
Треба вбити їх обох.
Знаю, ти вважаєш, що більше не маєш батька.
Але правда в тому, Ханно, що ти завжди його матимеш.
І ти виявлятимеш повагу, коли він говорить.
Дякую.
Господи, благослови цю їжу й дай подякувати...
за твою благодать.
Щоб навчити нас, хто дає нам харчі,
Подаруй нам Христа, наше світло вночі.
- Амінь. - Амінь.
Будьте напоготові.
Якщо цей чоловік ще не помер, він небезпечний.
А що з дівчинкою?
Візьмемо її із собою.
Я не хочу ставити під сумнів твоє милосердя, Девіде.
Ми можемо її відпустити.
Але якщо ми візьмемо її із собою, вона стане черговим голодним ротом.
Якщо ми залишимо її тут, вона помре.
Так, але, може, така воля Божа.
Джоеле! Джоеле, прокинься.
Джоеле, прокинься, чорт забирай.
Так, добре, поглянь на мене.
Сюди йдуть люди, чуєш?
Я відведу їх подалі від тебе.
Але якщо хтось сюди спуститься — приріж його нахрін. Зрозумів?
Джоеле.
Джоеле, тільки не засинай.
Нумо.
Агов, придурки!
Лайно!
Вйо! Пішов.
Живою!
За мною, вилупки!
Спіймав!
Зроби це.
Двоє зі мною.
Потягнемо коня.
Решта залишається тут. Обшукайте кожен дім.
Якщо так жадаєте помсти...
помстіться.
Я вже захвилювався, що ти не отямишся.
Випусти мене.
Безумовно, це на меті.
Голодна?
Чому я в клітці?
Бо я тебе боюся.
Ти небезпечна людина. І ти це вже довела.
Решта, хочуть тебе вбити за те, що сталося.
Ти почула, що решта хочуть тебе вбити?
Так.
- Але я їх зупинив. - Пішов ти.
Може для початку назвеш своє ім'я?
Поїж гівна.
Гей, послухай-но!
Сама ти не виживеш.
Ніхто не виживе.
Але я можу допомогти.
Дозволь тебе захистити.
Я не сама.
Так. Твій друг.
І як він там?
Я бачу, як сильно ти за нього переживаєш,
тож розумію, що це боляче.
Але навіть якщо так,
ти мусиш дивитися правді в очі.
Цей етап твого життя закінчується.
А те, що я тобі пропоную — це новий початок.
Але якщо ти не навчишся мені довіряти...
тоді так, ти сама.
Тімоті?
От лайно.
Стоп, зупинись. Благаю.
- Облиш його. - Ти наступний.
Прошу...
Я не знаю ніякої дівчинки.
- Курва! - Господи!
- Марко. - Ні-ні-ні.
Він тобі не допоможе. Зосередься.
Інакше я розхріначу твою колінну чашечку.
Вона жива.
Де?
Курва! Курва! Курва!
У місті!
У якому місті?!
Сілвер-Лейк.
Це не справжня назва міста.
Це курорт.
Курорт?
Показуй, де ми зараз,
і де ваш "курорт".
І краще, щоб це було те саме місце, на яке вкаже твій друг.
Гаразд.
Ось тут ми розташовуємося.
Присягаюся.
Спитай його. Він підтвердить. Я не брешу.
Ні.
Ні!
Трясця! Господи!
Ні!
На біса ти це зробив?!
Він же тобі все розповів!
Сучий виродку.
Йди до біса.
Я ніхріна тобі не розповім.
- Нічого, я йому вірю. - Ні, ні.
Це просто оленина. Клянуся.
Ти порубаєш мене на дрібні шматочки.
Не хотілося б.
Прошу, назви своє ім'я.
- Якщо ти мене засуджуєш... - Засуджую?
Ти їси людей, хворий виродку!
Так.
Лиш деякі з нас знають про це.
Але тобі я б розповів.
Рано чи пізно.
Скоріше, рано.
- Ти тварина. - Так, як і всі ми.
У цьому й сенс.
Це був крайній засіб.
Думаєш, мені не соромно?
Що мені залишалося?
Дати їм померти з голоду?
Людям, які довірили мені свої життя,
які очікують від мене захисту, які люблять мене?
Так, можливо.
Ти сама в це не віриш.
Гадаю, твій друг теж.
Хіба він не вбив людину, аби врятувати тебе?
Він захищався.
Він захищав тебе.
І тобі це відомо.
Ти багато бачиш.
І я теж.
Знаєш, кого я бачу, коли дивлюся на тебе?
Себе.
Ти нагадуєш мені мене.
Ти природжена лідерка, розумна, віддана.
Жорстока.
Ти нічого про мене не знаєш.
Помиляєшся.
Якби я зараз випустив тебе з клітки,
дав у руку твій ніж,
ти б зарізала мене за мить.
У тебе жорстоке серце.
Кому, як не мені, це знати.
У мене завжди було жорстоке серце.
І я довго із цим боровся.
Але потім настав кінець світу, і мені відкрили правду.
Точно, Бог.
Ні.
Кордицепс.
Що робить кордицепс? Хіба він зло?
Ні.
Він плідний. Він розмножується.
Він годує та захищає своїх дітей,
забезпечуючи своє майбутнє жорстокістю, якщо це необхідно.
Він любить.
Навіщо ти мені все це розповідаєш?
Бо ти з цим впораєшся.
На відміну від інших.
Їм потрібен Бог.
Їм потрібен рай.
Потрібен...
Потрібен батько.
А тобі ні.
Ти вища за це.
Я пастух, оточений вівцями,
і все, чого я хочу...
знайти рівного собі.
Друга.
А як щодо мого друга?
Як я і казав, віддана.
Я можу наказати їм припинити пошуки.
Його пощадять.
Справді?
Просто відпустять?
Так.
Якщо він залишить нас у спокої, його просто відпустять.
Вони роблять те, що я кажу.
Слідують за мною.
І слідуватимуть за нами.
Господь свідок, мені не завадила б допомога.
Поглянь, до чого довело.
Уяви, чого б ми могли досягти разом, з нашою силою.
Це місце б стало ідеальним.
Ми б множилися, поширювалися.
Робили б усе необхідне для наших людей.
Уяви, яке життя ми могли б їм дати.
Яке життя ми б побудували.
Дрібна сучка.
Подивимося, що тепер я скажу іншим.
Еллі.
Що?
Скажи їм, що Еллі — це та дівчинка,
яка зламала твій сраний палець!
Як ти там казала?
"На дрібні шматочки"?
Ні! Ні! Ні!
Геть від мене!
Відваліть!
- Чекайте, чекайте! - Замовкни!
Стійте, стійте, стійте, стійте!
Ні! Не робіть цього! Будь ласка, не треба!
- Благаю не треба! Ні! - У тебе був шанс.
Я заражена!
Я заражена.
І ти тепер теж.
Закатай мій рукав. Поглянь сам.
Поглянь!
Як ти там казав?
"Ніщо не відбувається без причини", еге ж?
Девіде...
Ні.
Ні. Вона б уже перетворилася. Він не справжній.
А як на мене, до біса справжній.
Виходу немає, Еллі.
Двері замкнені, а ключі в мене.
Еллі?
Еллі!
Еллі.
Я знаю, ти не заражена.
Заражені так не борються за свої життя.
То як тобі це вдалося?
У чому секрет?
Чи ти просто з біса особлива?
Нікому не подобаються приниження, Еллі.
Ти не знаєш, який я хороший!
Не уявляєш, що я міг тобі дати!
Якби ти лише дозволила!
Маю новину для тебе.
Ніхто з нас сьогодні не помре.
Бачиш, я передумав.
Вирішив, що тобі все ж потрібен батько.
Тож я тебе залишу
й буду навчати.
Еллі.
Курва.
Я думав, ти вже зрозуміла.
Боротьба — моя найулюбленіша частина.
Не бійся.
"У любові немає страху".
Ні! Геть від мене!
Відвали!
- Це я. - Геть...
Це я.
Гей, поглянь.
Це я.
- Все добре. - Він...
Все добре.
Все гаразд, сонечко.
Я з тобою.
Добре.
Переклад субтитрів: neoescapist