Apreiškimas Jonui (21).
„Aš regėjau naują dangų ir žemę.
Nes pirmasis dangus ir pirmoji žemė išnyko.
„TODO UŽKANDINĖ“
Ir išgirdau galingą balsą, skambantį nuo sosto...
„Štai Dievo padangtė
tarp žmonių.
Jis nušluostys kiekvieną ašarą nuo jų akių.“
Viskas gerai.
KAI REIKĖS, JIS MUMS PADĖS
Šį skyrių skaičiau daugybę kartų.
Pameni, kas parašyta toliau?
„Jis nušluostys kiekvieną ašarą nuo jų akių.
Ir nebebus mirties,
nebebus liūdesio nei aimanos,
nei sielvarto,
nes kas buvo pirmiau, tas praėjo.“
Ar žinai, ką tai reiškia?
Gerai.
Kada galėsim jį palaidoti?
Žemė per daug įšalusi kasti.
Tavo tėvą palaidosim pavasarį.
Telaimina.
Telaimina Dievas.
Ištversim tai, Džoise.
Kiek liko maisto?
Elnienos, briedienos, triušienos.
Kai visiems ribojamos porcijos...
savaitei, daugiausiai dviem.
Džosajai ir Martinui vakar pasirodė, kad matė elnių.
Už poros kilometrų į rytus.
Buvo tamsu.
Kartais matai, ką nori matyti.
Šiaip ar taip...
Džeimsai?
Taip?
Pajutau abejonę.
Jie neprarado tikėjimo tavimi, Deividai. Jie tik bijo.
Ne iš jų.
Aš vis dar tikiu.
Buvo...
Pastarieji šeši mėnesiai buvo sunkūs.
Mums visiems.
Bet turiu žinoti, kad tu su manim.
Taip.
Gerai.
Pasiimk ginklus. Vyksim medžioti.
Gerai.
Ištroškai?
Tuoj grįšiu, gerai?
Negali būti.
Na, ką manai?
Nieko nematau.
Manai, galim tiesiog pasiimti?
Taip, tik greitai. Tas, kas jį nušovė, turbūt netoliese.
Nelieskit!
Meskit ginklus!
Tuoj pat!
Atsisukit į mane.
Lėtai.
Vienas staigus judesys, ir įsodinsiu kulką į kaktą.
Ir tavo draugeliui.
Tu puiki medžiotoja. Negirdėjom tavęs ateinant.
Apsisukit ir eikit iš čia.
- Gerai. - Eikit.
Gerai, prašau skirti tik 10 sekundžių. Tik pasikalbėti.
- Dukart nekartosiu. - Prašau, tik 10 sekundžių.
Aš vardu Deividas, čia mano draugas Džeimsas.
Iš didesnės grupės.
Moterys, vaikai, visi labai alkani.
Ir aš iš didesnės grupės.
Mes irgi alkani.
Net jei taip...
Pati jo neparsineši.
Išmaldos neprašom, galim išmainyti
ką nors į dalį elnio mėsos. Ko tau reikia? Turim...
- Batų... - Vaistų?
Nuo infekcijos.
Turim.
Mūsų kaime. Gali eiti kartu.
Niekur su jumis neisiu.
Tavo draugelis gali atnešti.
Kai grįš, gausit pusę elnio.
Jei ateis kitas, įsodinsiu...
Įsodinsi kulką man į kaktą.
Taip.
Gerai, pasikalbėk su Hovardu.
Jis dėžutėje turi penicilino.
Atnešk du buteliukus ir švirkštą.
Tai ne šifras, Džeimsai. Daryk, ką sakau.
Dešimt žingsnių atgal.
Eik toliau.
Čia tavo tėčio ginklas?
Ar jis susirgo?
Todėl ir esi čia viena?
Klausyk...
Iki mūsų kaimo ir atgal – šeši su puse kilometro.
Užtruks, kol Džeisas grįš.
Kuprinėje turiu alyvos ir degtukų.
Galim rasti slėptuvę, įkurti laužą.
Pasiimk jį kartu.
Einam.
Neturėtum čia būti viena.
O man atrodo, kad tu neturėtum čia būti vienas.
Logiška.
Kuo tu vardu?
Žinau, sunku pasitikėti nepažįstamais. Bet tikrai nenoriu tau pakenkti.
Mūsų grupėje atsirastų vietos ir tau,
jei nori.
Kvieti į savo Bado klubą? Ačiū.
Taip, mes alkani. Bet vis dar gyvi.
Aš geras žmogus
ir noriu rūpintis žmonėmis, kurie manimi pasikliauja.
Tu jų lyderis?
Ne pats taip nusprendžiau.
Nusprendė jie, bet...
taip.
Jie nusprendė sekti paskui tave?
Tai kažkokia keista sekta?
Na, beveik atspėjai. Aš pamokslininkas.
Bet tai įprastas Biblijos mokymas.
Kas?
Atėjo pasaulio pabaiga, o tu vis dar tuo tiki.
Tikėti pradėjau po pasaulio pabaigos.
Iki tol buvau mokytojas.
Matematikos. Mokiau tavo amžiaus vaikus.
Iš mokytojo tapai pamokslininku, nes tai rimuojasi?
Taip, būtent.
Bet rimtai.
Na, po Apokalipsės atradau Dievą.
Tai geriausias arba blogiausias
metas Jį atrasti, nežinau.
Bet kai 2017 m. krito Pitsburgo Karantino zona, Jonvabaliai ir FEDRA...
Išėjau su keletu kitų ir taip radau savo pasekėjų.
Toli nuo Pitsburgo.
Taip.
Kur nors įsikurdavom, užpuldavo plėšikai, todėl vėl iškeliaudavom.
Klajojant prie mūsų prisijungdavo naujų žmonių, kol...
atsidūrėm čia.
Na, sėkmė turėjo anksčiau ar vėliau apleisti.
Sėkmė?
Tokio dalyko nėra.
Ne, aš tikiu, kad viskas vyksta ne be priežasties.
Tikrai.
- Tikrai, galiu įrodyti. - Gerai.
Nesitikėjom, kad žiema bus tokia žiauri.
Niekas neaugo.
Žvėrių rasti sunku.
Todėl pasiunčiau keturis žmones į miestelį,
kad surinktų, ką tik galės.
Iš jų grįžo tik trys.
Tas, kuris negrįžo, buvo tėvas, turėjo dukrą, visai kaip tu.
Iš jos buvo atimtas tėtis.
Pasirodo, jį nužudė
toks pamišėlis.
Įsivaizduok:
tas pamišėlis
keliavo su mergaite.
Matai?
Niekas neįvyksta be priežasties.
Džeimsai, nuleisk ginklą.
Ji nužudė Aleką, ar ne?
Ji nieko nenužudė.
Nuleisk ginklą.
Ar atnešei vaistų?
- Taip, bet... - Mesk juos jai.
Deividai...
Pasitrauk.
Žinau, kad esi ne su grupe.
Čia ilgai neišgyvensi.
Galiu tave apsaugoti.
Leisi jai pasprukti?
Gerai. Kur man ją durti, Džoeli?
Džoeli?
Džoeli, kur man ją durti?
Velniop.
Liko tik penkios.
Kas tai?
Elniena.
Didelis.
Jei girdėjot gandą...
Taip, radom mergaitę, buvusią su vyru, kuris atėmė iš mūsų Aleką.
Saulei patekėjus vesiu grupę ieškoti jos pėdsakų.
Sniege juos rasim lengvai.
Seksim jais iki ten, kur jie yra,
ir surengsim tam vyrui teismą.
Reikia jį nužudyti.
Reikia nužudyti juos abu.
Žinau, jog manai, kad nebeturi tėvo.
Bet tiesa ta, Hana, jog tėvą visada turėsi.
Ir turi jį gerbti, kai jis kalba.
Ačiū.
Viešpatie, palaimink šį maistą ir padėk, kad...
būtume dėkingi už tavo malonę.
Išmokyk suprasti, kas mus maitina.
Palaimink mus Jėzumi, savo gyvąja duona.
Amen.
- Amen. - Amen.
Būkit dėmesingi.
Jei tas vyras dar gyvas,
jis pavojingas.
O mergaitė?
Ją pasiimsim su savimi.
Nenoriu abejoti tavo gailestingumu, Deividai.
Galim ją paleisti.
Jei ją pasiimsim, ji taps dar viena alkana burna.
Jei paliksim ją čia, ji mirs.
Taip, gal tokia Dievo valia.
Džoeli, pabusk.
Džoeli, pabusk, Džoeli!
Gerai, pažvelk į mane.
Ateina vyrai.
Nuviliosiu juos tolyn nuo tavęs.
Bet jei kas nors čia ateis, nudėk juos.
Supratai?
Džoeli.
Džoeli, neužmik.
Nagi.
Ei, šikiniai!
Velnias!
Pirmyn, greičiau.
Gyvą!
Ateikit, šikniai.
Pričiupau ją!
Padaryk tai.
Du iš jūsų su manim. Tempkit arklį.
Kiti likit čia. Patikrinkit visus namus.
Jei taip norit keršto...
įvykdykit jį.
Jau ėmiau nerimauti, kad nepabusi.
Paleisk mane.
Toks ir yra mano tikslas.
Išalkai?
Kodėl aš narve?
Todėl, kad tavęs bijau.
Tu pavojingas žmogus. Tikrai tai įrodei.
Kiti nori, kad būtum nužudyta už tai, kas nutiko.
Girdėjai? Kiti nori tave nužudyti.
Taip.
Bet aš juos sulaikiau.
Eik velniop.
Pradėkim nuo tavo vardo.
Ėsk šūdą.
Paklausyk.
Viena neišgyvensi.
Niekas neišgyventų.
Bet galiu tau padėti.
Leisk tave apsaugoti.
Aš ne viena.
Taip, tavo draugas.
Kaip jis laikosi?
Matau, kaip jis tau rūpi.
Todėl žinau, kad skaudu.
Bet nepaisant to,
turi susitaikyti su realybe.
Ši tavo gyvenimo dalis
jau baigiasi.
Ir tai, ką tau siūlau, yra pradžia.
Bet jei nesugebėsi manimi pasitikėti...
tada taip, liksi viena.
Timoti?
Velnias.
Prašau, liaukis.
Palik jį ramybėje.
Paskui tavo eilė.
Prašau.
Nežinau jokios mergaitės.
- Velnias! - Jėzau!
- Markai... - Ne...
Jis negali tau padėti. Sutelk dėmesį čia
arba sutraiškysiu kelio girnelę.
Ji gyva.
Kur?
Velnias!
Miestelyje.
Kokiame miestelyje?
Silver Leike.
Tai ne tikras miestelio pavadinimas.
Tai kurortas.
Kurortas?
Parodyk, kur esam mes,
ir kur tas „kurortas“.
Ir tikėkis, kad tavo draugelis parodys tą pačią vietą.
Gerai.
Mes čia.
Prisiekiu.
Paklausk jo. Jis pasakys. Nemeluoju.
Ne.
Ne!
Velnias! Jėzau!
Ne!
Kodėl tai padarei? Jis pasakė, ko norėjai!
Šikniau. Eik velniop.
Nieko tau nesakysiu.
Nieko tokio.
- Ne! - Tikiu juo.
Prisiekiu, čia tik elniena.
Sukaposi mane į gabalėlius.
Nenorėčiau to daryti.
Prašau, pasakyk, kuo tu vardu.
- Jei nori mane kaltinti... - Kaltinti?
Tu valgai žmones, nesveikas šikniau!
Taip.
Tik keli iš mūsų žino, bet tau būčiau pasakęs.
Anksčiau ar vėliau.
Turbūt anksčiau.
Tu žvėris.
Taip, mes visi tokie. Čia ir esmė.
Tai buvo paskutinis šiaudas. Manai, man dėl to ne gėda?
Bet ką turėjau daryti?
Leisti jiems badauti?
Tuos, kurie atidavė gyvenimą į mano rankas,
kurie tikėjosi, kad juos apsaugosiu, kurie mane myli?
Taip, galbūt.
Tu taip nemanai.
Ir tavo draugas turbūt nemano.
Jis atėmė gyvybę kitam, kad išgelbėtų tave.
Jis gynėsi.
Jis gynė tave.
Bet ir pati tai žinai.
Esi daug mačiusi.
Aš taip pat.
Ir žinai, ką matau žiūrėdamas į tave?
Save.
Tu man primeni mane.
Esi lyderė iš prigimties,
protinga,
ištikima...
žiauri.
Nieko apie mane nežinai.
Žinau.
Jei dabar išleisčiau tave iš narvo
ir duočiau peilį,
per sekundę mane papjautum.
Turi žiaurią širdį.
Puikiai tai suprantu.
Mano širdis visada buvo žiauri.
Ilgai dėl to kentėjau.
Bet sugriuvus pasauliui man buvo parodyta tiesa.
Taip. Tai padarė Dievas.
Ne.
Kordicepsas.
Ką daro kordicepsas? Ar jis blogas?
Ne.
Jis vaisingas, jis dauginasi.
Maitina ir saugo savo vaikus
ir gina savo ateitį, jei reikia, žiauriai.
Jis myli.
Kodėl man tai pasakoji?
Todėl, kad gali tai suvokti.
O kiti negali.
Jiems reikia Dievo.
Jiems reikia dangaus. Jiems reikia...
Jiems reikia tėvo.
O tau – ne.
Tu mąstai plačiau.
Aš – avių apsuptas piemuo ir tik noriu...
rasti sau lygų.
Draugą.
O kaip mano draugas?
Kaip ir sakiau, tu ištikima.
Galiu liepti kitiems liautis jo ieškojus.
Jie paliks jį gyvą.
Tikrai? Tiesiog paleis?
Taip.
Jei jis paliks mus ramybėje, jie jį tiesiog paleis.
Jie daro tai, ką liepiu.
Jie manimi seka.
Ir sektų mumis abiem.
Viešpats mato, pagalba man praverstų. Aš...
Žiūrėk, kas nutiko.
Pagalvok, ką nuveiktume kartu.
Mes abu stiprūs,
ši vieta galėtų tapti tobula.
Mes daugėtume, plėstumėmės
ir darytume tai, ko reikia mūsų žmonėms.
Įsivaizduok, kaip jie galėtų gyventi.
Įsivaizduok gyvenimą, kurį sukurtume.
Maža kekšyte.
Pažiūrėkim, ką dabar pasakysiu kitiems.
Elė.
Ką?
Pasakyk jiems, kad tau pirštą sulaužiusi
maža mergaitė yra vardu Elė!
Kaip ten sakei?
„Mažais gabalėliais?“
Ne!
Ne, pasitraukit!
Pasitraukit!
Traukitės!
Palaukit!
Užsičiaupk!
Palaukit! Nedarykit to! Nedarykit! Prašau, nedarykit to.
- Prašau, nereikia! Ne! - Turėjai galimybę.
Aš infekuota!
Aš infekuota.
O dabar ir tu.
Atraitok man rankovę. Pažvelk.
Pažvelk!
Ką ten sakei?
Niekas nenutinka be priežasties, ar ne?
Deividai...
Ne.
Jai būtų pasireiškę simptomai.
Tai netiesa.
Man atrodo, kad tiesa.
Išėjimo nėra, Ele.
Durys užrakintos, raktai pas mane.
Ele?
Ele!
Ele...
Žinau, kad nesi infekuota.
Infekuoti žmonės taip smarkiai nekovoja dėl savo gyvybės.
Kaip tau tai pavyko?
Kokia paslaptis?
O gal tu kažkokia ypatinga?
Niekas nemėgsta būti pažemintas, Ele.
Nežinai, ką aš sugebu!
Nežinai, ką galėjau tau duoti.
Jei tik būtum man leidusi!
Turiu tau naujieną.
Šiandien nemirs nė vienas iš mūsų.
Aš persigalvojau.
Nusprendžiau, kad tau reikia tėvo.
Todėl pasiliksiu tave
ir mokysiu.
Ele?
Ele...
Velnias!
Maniau, kad jau žinai.
Grumtynės – mano mėgstamiausia dalis.
Nebijok.
„Meilėje nėra baimės.“
Ne! Pasitrauk nuo manęs! Pasitrauk!
-Čia aš. - Pasitrauk...
Ei.
Ei, žiūrėk.
Čia aš.
- Viskas gerai.
- Jis... - Viskas gerai.
Viskas gerai, mažute.
Aš su tavim.
Subtitrus vertė: Albina Griniūtė