Ką aš padariau?
Duok man ginklą.
Duok man ginklą, Henri.
Duok man ginklą.
Henri, ne!
PO TRIJŲ MĖNESIŲ
Ir ginklą.
Kas tu toks?
Tik keliauju pro šalį.
Paimk ginklą dviem pirštais ir padėk toliau.
Kodėl jo nenušovei?
Ginklas padėtas toli.
Beje, jis man nieko nepadarė.
Pats matau.
Išvirei jam sriubos?
Taip, išviriau.
Lauke šalta.
Ieškau savo brolio.
Aš jo nemačiau.
Nepasakiau, kaip jis atrodo.
Panašus į tave?
-Šiek tiek. - Tada nemačiau jo.
Su juo yra mergaitė.
Galiu nulipti?
Ne.
Ele!
Negirdėjai, ką sakiau?
Baik, Džoeli. Jie visai sukriošę.
Kas ta maža pamišėlė?
Nekreipk į ją dėmesio.
Sakyk, kur esam.
Turit žemėlapį, bet paklydot?
Turbūt nepastebėjom kelio ženklų miške.
Oho!
Mes kažkur čia.
Kur tiksliai?
Tikiuosi, atsakysi kaip ir tavo žmona.
Pasakei jam tiesą?
Taip.
O man sakai tiesą?
Taip.
Radot puikią vietą pasislėpti.
Pasislėpti?
Atvykau čia, kai dar nebuvai gimęs.
Norėjau nuo visų pabėgti.
Aš nenorėjau.
Nenorėjau nuliūdinti tavęs dėl brolio,
bet jei atkeliavai taip toli, žinai, kas ten tyko.
Matėt Kodį?
Taip, iš arti. Ten pilna Infekuotųjų.
Taip. Laramyje ir Vind Riverio rezervate.
Neįmanoma įžengti niekur, kur anksčiau gyveno žmonės.
Tai negirdėjot vardo Tomis?
- Ne. - O apie Jonvabalius?
- Jų būna vasarą. - Ne vabzdžius, o žmones.
Yra žmonių-jonvabalių?
Gal žinot, koks geriausias kelias į vakarus?
Taip.
Eikit į rytus.
Bet jokiu būdu nesikelkit per upę čia.
Niekada.
Kas yra už upės?
Mirtis.
Nematėm, kas ten tyko,
bet matėm jų paliktus kūnus.
Vieni infekuoti, kiti ne.
Jei tavo brolis į vakarus nuo upės, jo jau nebėra.
Mūsų neišgąsdinsit.
Išgąsdinot jį.
Juk netiki jais.
Jie čia gyvena jau seniai.
- Padėk atgal. - Jie nieko nežino.
Nėra girdėję apie Jonvabalius.
Džoeli?
Džoeli, viskas gerai?
- Džoeli? Velnias, tu miršti? - Patylėk.
Man viskas gerai.
- Gerai jautiesi? - Man viskas gerai.
- Viskas gerai. - Tikrai?
Primenu, kad jei mirsi, man šakės.
- Viskas gerai. - Gerai.
Tiesiog...
staiga paveikė šaltas oras.
Gerai.
Einam ieškoti Tomio ir Jonvabalių.
Bus paprasta.
Tereikia persikelti per mirties upę.
Mirties upė. Baisu.
Nepradėk.
Tuoj sutems.
Pakrantėje yra urvų.
Apsistosim ten ir persikelsim ryte.
Gerai, mirštu iš bado.
Reikėjo pavogti du triušius.
Patys galim jų pasigauti.
Išmokysi mane tai daryti?
Einam.
Lipk žemyn, nusisuksi sprandą.
- Galima ir man? - Ne.
Kodėl? Tik apšilti. Nagi.
Taip.
Vis dar bjauru.
Galvojau...
Tarkim, randam Jonvabalius, viskas pavyksta.
Jie paima mano kraujo,
ištiria savo įmantriais aparatais
ir sukuria vaistą.
- Gerai. - O kas paskui?
Ką darysim toliau?
Mes?
Gerai, nesvarbu. Tu.
Gali veikti, ką panorėjęs.
Kur eisi? Ką darysi?
Niekad negalėjau rinktis.
Gal...
įsigysiu seną ūkį, žemės,
- rančą. - Jėga.
Kokią?
Avių.
- Auginčiau avis. - Avis.
Jos ramios.
Daro, ką lieptos.
Taip. Gerai.
Tik tu ir avių banda.
Romantiška.
O tu? Kur tu eisi?
Turbūt taip yra, nes užaugau karantino zonoje.
Už nugaros vandenynas, prieš akis siena.
Žiūrėti gali tik į viršų.
Perskaičiau viską mokyklos bibliotekoje.
Nilą Armstrongą, Bazą Aldriną, Džimą Lovelį.
O žinai, kas patiko labiausiai?
Selė Raid.
Selė Raid, po galais.
Geriausias vardas astronautei.
Ji veiks, ar ne?
Vakcina.
Jau per vėlu tai svarstyti.
Bandžiau su Semu.
Ką bandei?
Žinojau, kad jis infekuotas.
Jo įkandimo žaizdą patepiau savo krauju.
Žinau, tai buvo kvaila. Bet...
Norėjau jį išgelbėti.
Manau, tai gerokai sudėtingiau.
Marlena turi įvairių savybių,
bet ji ne kvailė.
Jei ji sako, kad pavyks, tai pavyks.
Nori budėti pirmas ar antras?
Pabudėsiu vienas.
Tu išsimiegok.
Sapnuok...
avių kaimenes mėnulyje.
Gerai.
Turėjo būti.
Turėjo...
Vis dar murmi per miegus.
Pabudau anksti, tu miegojai, todėl pabudėjau.
Jei vėl taip nutiks, pažadink.
- Negali taip elgtis. - Galiu.
Ką tik pasielgiau.
Aš už tave atsakingas.
Tada neužmik.
Netriukšmavau, stebėjau, kad niekas nesektų,
ieškojau pėdsakų, radau aukštesnę vietą ir stebėjau aplinką.
Taip, kaip mokei.
Ką galiu pasakyti? Turiu talentą.
Kitą kartą pažadink.
Gerai, pone.
Mirties upė, žmonių vis dar nė ženklo.
Gerai.
- Mokausi švilpti. - Nemoki švilpti?
Ar panašu, kad mokėčiau?
Ne.
Bet rimtai.
Kaip tau tai pavyksta?
- Turiu talentą. - Nesvarbu.
Išmokyk mane medžioti.
Ji mergaitė, nesusitvarkys.
Su šaudymu susitvarkysi.
Nesu tikras dėl darinėjimo.
Kas tai yra?
- Ta dalis, kai išimi vidurius. - Taip.
Kodėl tai darinėjimas?
Reikėtų vadinti mėsinėjimu, nes...
iš vidaus išimi mėsą.
Bet vis tiek noriu išmokti.
Užtvanka.
Tu ne Vilas Livingstonas.
Taip, bet ar kas nors toks yra?
- Ji gamino elektrą? - Taip.
Neklausk, neįsivaizduoju.
Galėjai ką nors išgalvoti.
Būčiau patikėjusi.
Tik pažvelk, kokia upė.
Beprotiškai mėlyna.
Džoeli.
O jei čia mirties upė?
Atsistok už manęs.
Nenorim kelti problemų. Tik keliaujam pro šalį.
Mesk ginklą.
Tu.
-Ženk penkis žingsnius atgal. - Gal pasikalbam?
Užsičiaupk.
Gerai. Ramiai.
Viskas bus gerai.
Buvot šalia Infekuotųjų?
-Čia Infekuotųjų nėra. - Kurgi ne.
Paskutinis šansas kulkai.
Jei jūs užsikrėtę, jis užuos ir sudraskys jus į gabalus.
Kaip jau sakiau, keliausim toliau.
Dabar ją.
Ei.
Gavot dar dešimt sekundžių.
Ką čia veikiat?
Ieškom mano brolio.
Daugiau nieko.
Kuo tu vardu?
Džoelis.
Tomi?
Ką čia veiki?
Atėjau tavęs gelbėti.
Jei norit, yra dar.
Ačiū, ponia.
Senokai negavom gerai pavalgyti.
Kažin ar išvis kada gerai valgiau.
Po velnių, nuostabu.
Atsiprašau.
Ele, kalbėk mandagiai.
Ko?
- Kas tau yra? - O kaip jos mandagumas?
Jai tiesiog smalsu.
Čia vaikai dažniausiai atrodo ir kalba kitaip.
Taip.
Gal juos pamokysiu.
Ir noriu atgauti ginklą.
Jie ir ginklų neturi.
Žinot, ką?
Gal jūsų pažintis nebuvo pati maloniausia.
Ji ketino mus nužudyti.
Turim būti atsargūs ir bet ko čia neįsileisti.
Tik pagąsdinom.
Norim įbauginti galimus priešus.
Įvarėt baimės porelei 90-mečių.
Ele!
Sakė, kad paliekat lavonus.
Jie prie mūsų lindo.
Prasta reputacija nereiškia, kad esi blogas.
Bent jau ne visada.
Ponia,
esam dėkingi už jūsų svetingumą,
bet norėčiau pabūti su savo šeima.
Na...
Marija ir yra šeima.
Eina sau.
Sveikinu.
Džoeli, pasveikink.
Sveikinu.
- Norit turo? - Taip.
Apsigyvenom čia prieš maždaug 7 metus.
Tada mūsų buvo nedaug.
Ta dalis jau buvo aptverta gyvenvietė,
todėl likusią tvoros dalį statėm nuo čia.
Tai sustabdė daugumą plėšikų gaujų, bet jų vis dar randam.
O Infekuotieji?
Taip, bet dažniausiai mažesnėmis grupėmis, išklydę iš miestų.
Aplink atviros laukymės,
nėra kur slėptis.
Tebeturiu savo 700, bet radau reguliuojamą taikiklį.
Antrinis MOA.
Galiu pataikyti iš kilometro.
Galėsi pamokyti?
Ne, negalės.
- Kaip užtikrinat saugumą? - Būdami atsargūs.
Padeda, kad aplink nieko nėra, nesireklamuojam,
nenaudojam radijo.
Maldos namai, įvairių religijų.
Mokykla.
Skalbykla. Senasis bankas naudojamas kaip kalėjimas.
Energijos gaunat iš užtvankos?
Viskas įrengta prieš porą metų.
Po to – nuotekų sistema, kanalizacija, vandens šildytuvai, šviesa.
Čia viskas tikrai normaliai veikia.
Ei, Džoeli, žiūrėk.
Čia vadovauji tu?
Čia niekas nevadovauja.
Esu tarybos narė.
Demokratiškai išrinkta,
atstovauju 300 žmonių, įskaitant vaikus.
Prisideda visi. Patruliuojam, ruošiam maistą, taisom,
medžiojam, nuimam derlių.
Viskas, ką čia matot –
šiltnamiai, gyvuliai –
visa tai bendra. Kolektyvinė nuosavybė.
Tiksliau, komunizmas.
- Ne, yra ne taip. - Būtent taip.
Čia komuna. Mes komunistai.
Geras!
Čia mūsų jauniausioji.
Poros mėnesių. Paglostysi?
- Taip. Kuo ji vardu? - Mirgė.
Mirgė.
Kokia graži.
Jie turbūt nori nusiprausti, duosim drabužių.
Galės apsistoti tuščiame name prieš mus.
Taip, jis geras.
Neliestas nuo 2003-ųjų, bet įrengiau šildymą.
Ne taip ir blogai.
Patikėkit, matėm visko.
Mums sekėsi gerai.
Palydėsiu Elę ten, jei norit pasikalbėti.
Taip. Gerai.
- Džoeli. - Susitvarkysi.
Einam?
Taip.
Seniai nesimatėm.
Neatrodai vyresnis.
O tu atrodai.
Ačiū, kad dėl manęs rūpinaisi.
Ketinu auginti ir kiaules.
Kai turėsim kiaulienos, nieko nebetrūks.
Kalėdų eglutės ir kiauliena.
Visai neblogai.
Kaip laikosi Tesa?
Gerai.
Puiku.
O vaikas?
Taip.
Ji vienos Jonvabalių vadės dukra.
Ieškau kažkur čia gyvenančių jos šeimos narių.
- Keliavau šiton pusėn, todėl... - Tikrai?
Iš geros širdies?
Man sumokės.
Žinai, kur jie gali būti? Tie Jonvabaliai.
Jie turi bazę Rytų Kolorado universitete.
Už savaitės kelio raitomis į pietus.
Bet tarp ten ir čia labai pavojinga.
Infekuotieji, plėšikai.
Kelionė bus nelengva.
Mums bus lengva.
Į Infekuotąjį gali pataikyti kilometro atstumu,
nors tai tikra nesąmonė.
Negaliu ten vykti.
Baik. Atkeliavau čia per visą šalį.
Dviese tikrai pasieksim Koloradą.
- Ką, žmona neleidžia? - Džoeli.
Ji neleido naudotis radiju?
Todėl lioveisi atsakinėjęs?
Kai palikau Jonvabalius, mane rado Marija su savo komanda.
Jie geri žmonės.
Neprivalėjo, bet priėmė mane.
Ir prašo tik laikytis jų taisyklių.
- Aš tavo brolis. - Taip, žinau.
Šią vietą jie labai saugo, ir ne šiaip sau.
- Jei kas sužinotų, kad mes čia... - Girdėjau.
Atvyktų negeri žmonės.
Aš irgi toks?
- Negeras žmogus? - Džoeli, aš...
Tai, ką dariau, Tomi, dėl ko mane kaltini –
visa tai dariau, kad išliktume.
Mes tai darėm.
Ir ne šiaip darėm.
Mes žudėm žmones.
Nekaltinu tavęs dėl to.
Išgyvenom taip, kaip mokėjom.
Bet buvo ir kitų būdų.
Tik nemokėjom jų naudoti.
Jei žinotum, ką patyriau, Tomi,
kelis mėnesius tavęs ieškodamas...
Aš tapsiu tėvu.
Marija jau kelis mėnesius laukiasi.
Todėl turiu būti atsargesnis.
Jei atvirai, mirtinai bijau.
Bet nežinau...
Manau, būčiau geras tėtis.
Pagyvensim – pamatysim.
„Pagyvensim – pamatysim“?
Ir viskas?
Ką dar turėčiau pasakyti?
Nors tau gyvenimas sustojo,
jis neturi sustoti ir man.
Pasiimsim atsargų ir ryte nulipsim jums nuo sprando.
AŠ KITOJE GATVĖS PUSĖJE
Kaip šlykštu.
Ei.
Marija?
KEVINAS 2000-04-03 – 2003-09-29
SARA 1989-07-20 – 2003-09-27
Gerai.
Ką tik išsimainiau.
Nagi, pasimatuok.
Ji velniškai violetinė.
Baklažano spalvos. Tinka?
- Taip. - Batai ne dideli?
Ne.
Kur mano daiktai?
Skudurų krūvoje.
- Radai tai, ką palikau? - Taip.
Labai keisti daiktai.
Bet naudingi.
Kur kerpiesi?
Prabangiuose salonuose.
- Atsinešiu žirkles. - Ne, aš...
Tik patrumpinsiu. Pačius galiukus, pažadu.
Tada dirbai šį darbą?
Ne. Buvau apygardos prokuroro padėjėja
Omahoje, Nebraskos valstijoje.
Sodinau blogiukus į kalėjimą.
Jėga.
Bet mėgau daryti šukuosenas.
Gal todėl, kad buvau mama.
Matei Tomio padarytas atminimo lenteles?
Taip.
Užjaučiu dėl vaikų.
Viskas gerai.
„Vaiko“. Turėjau tik Keviną.
Sara buvo Džoelio dukra.
Gal nereikėjo sakyti.
Ne, viskas gerai.
Tai paaiškina jo elgesį.
Neklausiu, ką su juo veiki.
- Gerai. - Bet matau, kad apie jį
-žinai ne viską. - Kaip jis žudydavo žmones?
Apie tai žinau.
Todėl ir nerimauju.
- Jis to nebedaro. - Jis liovėsi žudyti?
Nekaltus.
Tomis irgi tai darė. Ir dėl jo nerimauji?
Tomis sekė paskui Džoelį, kaip ir tu dabar.
Gal aš protingesnė už Tomį. Neįsižeisk.
Tu tikrai protinga.
Būtum buvusi puiki teisininkė.
Daug ko man nesakai.
Gerai.
Čia ir visa esmė.
Nepasitikėk bet kuo.
Mus išduoti gali tik tie,
kuriais pasitikim.
Supratai?
O dabar einam, pasiimk savo baklažaninę striukę.
- Kur eisim? -Į kiną.
Eliotas Garfildas. Iš gretimo kambario.
Taip, aš Tonio draugas. Tonio Deforesto.
Puiku.
Aš irgi aktorius.
- Tikrai? - Tavo mama žino.
Supratau.
Na...
Pasimatysim vėliau.
Taip.
Labanakt.
Sutikau Liusę.
Ką jai pasakei?
Kad kraustausi į gretimą kambarį. Ji reagavo ramiai.
Vyrai sakė, kad tu čia.
Nenorėjau tavęs trukdyti.
Gailiuosi dėl to, ką pasakiau.
Ir pats tuo netikiu.
Žinau, džiaugiesi dėl manęs...
Tau sunku,
atsiprašau.
Ar atleisi man?
Ar kelionė į universitetą būtų savižudybė?
Ne.
Ji pavojinga, bet susitvarkysi.
Tiesiog daryk tai, ką moki.
Pažįsti ten nuvykusių ir grįžusių?
Visus.
Kas čia?
Ji turi imunitetą.
Ką?
Elė.
Ji užsikrėtė, bet nesusirgo.
Tomi.
Tomi, pats mačiau, kaip jai įkando.
Prieš kelis mėnesius.
Ji turi imunitetą.
Nuo pradžių.
Tai buvo Marlena.
Ji pasamdė mus nuvesti ją pas Jonvabalius.
Nepavyko.
Tesai įkando.
Ji privertė mane pažadėti paimti vaiką.
Tai buvo paskutinis jos noras. Ką turėjau daryti?
Pasiekėm Kanzas Sitį, o tada...
Ten ji išgelbėjo man gyvybę.
Nuo kito vaiko.
Prieš penkerius metus būčiau jį nudėjęs.
Bet ji turėjo jį nušauti, kad išgelbėtų mane.
Būdama keturiolikos.
Buvau per lėtas ir per kurčias, kad išgirsčiau jį ateinant.
Ir mačiau,
kaip vienas vyras nušovė savo brolį,
kad išgelbėtų ją,
o aš tik spoksojau.
Šiandien maniau, kad tas šuo
ją nors užuos ir ją sudraskys.
Stovėjau ir nieko nedariau.
Negalėjau... pajudėti,
negalėjau mąstyti ir kalbėti. Tik...
Aš taip bijojau.
Manai, kad vis dar susitvarkyčiau,
bet aš ne toks, koks buvau.
Aš silpnas.
Pastaruoju metu būna akimirkų, kai širdį staiga
sukausto baimė,
atrodo, kad širdis sustojo.
Be to, sapnuoju.
Kiekvieną naktį.
Ką sapnuoji?
Nežinau.
Neprisimenu.
Tik žinau, kad pabundu
kažko netekęs.
Susimaunu net sapnuose.
Tik tą ir darau.
Visada tai dariau,
pavesdavau ją
vėl ir vėl.
Nori, kad ją nuvesčiau.
Aš ją pražudysiu. Žinau.
Ir turėsiu ją palikti.
Džoeli...
Todėl nuo manęs ir pabėgai, ar ne?
Kad kompensuotum tai, ką padarėm.
Dabar turi galimybę savo vaiką auginti geresniame pasaulyje.
Tu už mane jaunesnis. Dar stiprus.
Pats sakei, tu sugrįši.
Turi ją nuvesti.
Ir negali niekam sakyti. Net Marijai.
Tomi, pasitikiu tik tavimi.
Jei kas nors pamatys jos įkandimus, tai, kas po jos oda,
jie ją nušaus.
Tai paskutinis dalykas, kurio tavęs prašau.
Prisiekiu.
Išvyksim auštant.
Apgyvendinom jus 38-ajame.
Kairėn, kairėn, dešinėn.
Manau, jis nori pabūti vienas, Liuse.
Manys, kad mums nepatiko, jei nepasisveikinsim.
Gerai. Bet elkis taktiškai.
Ką tai reiškia?
Meluok.
Sveiki.
Pone Garfildai? Čia mes su Liuse.
Atėjom tik pasakyti, kad mums labai patiko.
Man buvo labai smagu. Iš pradžių maniau, kad bus nuobodu.
Ele?
Jos rimtai tik tuo rūpinosi?
Vaikinai, filmai,
palaidinės derinimas prie sijono?
Labai keista.
- Klausyk... - Kodėl atėjai?
- Atėjau pasikalbėti. - Ne, kodėl tu vis dar čia?
Jei nori manęs atsikratyti, gerai.
Ką girdėjai?
„Turėsiu ją palikti. Turi ją nuvesti.“
Šiandien tave užstojau, nes maniau...
Taip nusprendžiau dėl tavęs.
Su Tomiu tau bus daug geriau.
- Jis šias vietas geriau pažįsta... - Aš tau rūpiu ar ne?
- Aišku, kad rūpi... - Tai ko taip bijai?
Aš – ne ji.
Marija man pasakė apie Sarą ir...
Nereikia.
Daugiau nė žodžio.
Užjaučiu dėl dukters, Džoeli,
bet ir aš netekau artimųjų.
Nežinai, kas yra netektis.
Visi, kuriuos mylėjau,
arba žuvo, arba mane paliko.
Visi, išskyrus tave.
Todėl nesakyk, kad būsiu saugesnė su kitais,
nes tiesa ta, kad tik labiau bijočiau.
Tu teisi.
Tu man ne dukra.
O aš – ne tavo tėtis.
Todėl auštant
mūsų keliai išsiskirs.
Užeikit.
Į arklides.
Atėjai atsisveikinti?
Ne.
Atėjau pavogti arklio ir išjoti.
Būčiau tau jį davęs.
Žinau.
Šiaip ar taip,
tai buvo prieš pusvalandį ir manau,
kad turi teisę rinktis.
Su Tomiu tau būtų geriau.
Keliaujam.
Gerai.
Laikykis už abiejų.
Į kurią pusę?
Keliaukit į pietryčius iki I-25.
Jis prie federalinės autostrados. Rasit.
Čia jums bus vietos.
Abiem.
Tikiuosi.
Galiu pasiskolinti?
Taip.
Marija manąjį atėmė.
Jau sutikau atiduoti, Džoeli.
Adiós, didysis broli.
Uždaryk.
Reikėjo kairiau.
- Tu trūkčioji. - Taikinys per mažas.
Padariau jį didesnį nei reikėjo. Išmesk gilzę.
Aš netrūkčioju.
-Šautuvas prastas. - Gerai, duok.
Nenusitaiko.
Pamatysi.
Giliai įkvepi, lėtai iškvepi.
Gaiduką spaudi su meile.
Švelniai, ramiai,
lėtai.
Nori šauti ar apvaisinti?
Nieko nebus, taikiklis prastas.
Niekše.
ŠIKNIUS
Džeksone žmonės gyvena taip, kaip gyvendavo anksčiau?
Ne.
Šalis tam buvo per didelė.
Tada vyravo du požiūriai.
Vieni žmonės norėjo turėti viską.
Kiti nenorėjo, kad išvis egzistuotų nuosavybė.
Kuriems priklausei?
Nė vieniems. Dirbau savo darbą.
Jis buvo... statyti?
Taip.
Namus, parduotuves ir panašiai.
Mus vadino rangovais.
„Rangovas.“
Kietai skamba.
Taip, ir buvom kieti.
Rangovus visi mėgo.
Geras.
Taigi, jei nepavyksta ketvirtą kartą,
atiduosi kamuolį kitai komandai?
Taip. Tai kamuolio praradimas.
Kamuolio praradimas.
Bet jei nubėgi trečdalį atstumo,
vėl pradedi nuo pirmo bandymo?
Taip.
Tai iš esmės judi viena kryptimi.
Iš esmės.
Bet agresyviai.
Na, bent tiek.
Tik pamanyk.
Atvykom per penkias dienas.
Ramias dienas. Nesuprantu, ko Tomis taip bijojo.
Dar turim laiko sužinoti.
„Dar turim laiko sužinoti.“
„Rangovas.“
„Didžiaragių namai.“
- Ką tai reiškia? - Komandos talismanas.
Tai tokia avis.
Matai?
Dar priartėjai prie savo svajonės.
Bet jokių Jonvabalių nematau.
Jie turbūt viduje.
Kur saugiau.
Čionai.
Šie namai...
Žmonės čia gyveno ir ką?
- Lankė paskaitas? - Taip.
Nors buvo suaugę?
Lyg ir suaugę.
Eiti į vakarėlius ir ieškoti savęs buvo lygiai taip pat svarbu.
Išsiaiškinti, ką gyvenime nori veikti.
Ką gyvenime nori veikti.
Svarsčiau...
Iš tiesų avių ūkio nenoriu. Jei galiu veikti bet ką.
Tokia sąlyga.
Na,
vaikystėje norėjau būti dainininku.
Baik.
Kodėl juokiesi?
- Dabar turėsi ką nors padainuoti. - Ne.
Nagi. Nesijuoksiu.
- Jau juokiesi. - Gerai, tiesa.
Bet vėliau turėsi padainuoti.
Aš išgelbėsiu pasaulį. Tai mažiausia, ką gali padaryti.
Tiesa.
Ten beždžionės?
Turbūt iš senųjų laboratorijų.
Žiūrėk, kaip bėgioja.
Pirmą kartą matai beždžionę?
Pirmą kartą matau beždžionę.
Pažvelk.
BIOMEDICINOS MOKSLŲ PASTATAS
Na, štai.
Apsaugos stotys.
Be sargų.
Taip.
Ginklą?
Taip.
Čia tikrai buvo gydytojų.
Pakavimo sąrašas.
Sudaromas prieš kraustantis.
Jie ką tik išvyko?
Gal ne visi.
Bent jau ne Spragtukai.
Taip, bet ir ne Jonvabaliai.
Gal dėl visų tų tyrimų jie pavirto beždžionėmis?
Jie išvyko čia?
SOLT LEIK SITIS
Visi smeigtukai veda čia. Gal saugojosi blogo oro,
ieškojo geresnių patalpų.
Nežinau.
-Čionai. - Užsičiaupk.
Pro galinį išėjimą.
- Pasiruošusi? - Taip.
Eikš čia.
Eikš, pridengsiu tave.
Džoeli!
Džoeli! Šok ant arklio!
Šok ant arklio!
Džoeli!
- Gaudykit jį! - Jojam!
- Traukitės! - Velnias!
Kalės vaike!
Jie mūsų neseka.
Mes saugūs.
Džoeli?
Džoeli, ne! Velnias!
Velnias! Velnias.
Džoeli?
Velnias.
Džoeli, atsimerk.
Atsimerk.
Džoeli, turi keltis.
Be tavęs man nepavyks.
Nežinau, kur einu
ir ką man daryti.
Džoeli.
Prašau.
Džoeli, prašau.
Subtitrus vertė: Albina Griniūtė