Co jsem udělal?
Dej mi tu zbraň.
Dej mi tu zbraň, Henry.
Dej mi tu zbraň.
Henry, ne!
O TŘI MĚSÍCE POZDĚJI
A zbraň.
Kdo sakra jsi?
Jen projíždím.
Vytáhni tu zbraň. Dvěma prsty. Dej ji z dosahu.
Proč jsi ho nezastřelila?
Zbraň je až tam.
Neublížil mi.
Mám oči.
Udělala jsi mu polévku?
No jo.
Je tam zima.
Hledám svého bratra.
No, já ho neviděl.
Neřekl jsem ti, jak vypadá.
Je ti podobnej?
- Trochu. - Tak jsem ho neviděl.
Má s sebou holku.
Můžu jít dolů?
Ne.
Ellie!
Co jsem ti řekl?
Joeli, no tak. Je jim tak tisíc.
Kdo je tahle bláznivka?
Jí si nevšímej.
Potřebuju, abys nám řekl, kde jsme.
Máš mapu. Jak jste se ztratili?
Asi jsme si nevšimli všech těch značek v lese.
Pane jo!
Jsme někde tady.
Kde přesně?
A radši odpověz stejně jako tvoje žena.
Řekla jsi mu pravdu?
Jo.
Říkáš pravdu mně?
Jo.
No, našli jste dobrý místo k úkrytu.
K úkrytu?
Přišli jsme sem, než ses narodil, synku.
Chtěli jsme daleko ode všech.
Já ne.
Podívej, nechci tě ohledně tvého bratra rozrušit,
ale když jsi došel až sem, víš, co je tam venku.
Viděl jsi Cody?
Jo, dost zblízka. Hemží se nakaženými.
Jo. Laramie a Rezervace Wind River.
Nemůžeš nikam, kde dřív byli lidi.
Takže jsi neslyšel jméno Tommy?
- Ne. - A co Světlonoši?
- Kostely už nefungují. - Ne ministranti, ti rebelové.
Takoví existují?
Znáš nějakou dobrou cestu na západ?
Jo.
Jdi na východ.
Nikdy nechoď přes tuhle řeku.
Nikdy.
Co tam je?
Smrt.
Nikdy jsme neviděli, kdo tam je,
ale viděli jsme těla, co za sebou nechávají.
Některé nakažené, některé ne.
Jestli je tvůj bratr západně od řeky, je po něm.
Nevystrašíš nás.
Jeho jo.
Snad jim nevěříš.
Žijou tu už dlouho.
- Dej to zpátky. - Nic nevědí.
Nikdy neslyšeli o Světlonoších.
Joeli?
Joeli, jsi v pořádku?
- Joeli? Sakra, ty umíráš? - Zmlkni.
Jsem v pořádku.
- Jsi v pořádku? - Jo, dobrý.
- Jsem v pohodě. - Ne. Jsi?
Protože jestli umřeš, jsem v prdeli.
-Říkám, že to je dobrý. - Fajn.
To jen...
ten studený vzduch, najednou.
Dobře.
Tak pojďme najít Tommyho a Světlonoše.
Bude to hračka.
Jen musíme přejít řeku smrti.
Řeka smrti. Děsivé.
Nezačínej.
Brzy se setmí.
U řeky jsou jeskyně.
Utáboříme se tam a přejdeme ráno.
Dobře, umírám hlady.
Měla jsem ukrást dva zajíce.
Můžeme si chytit vlastní.
Naučíš mě jak na to?
Běž.
Slez. Zlomíš si vaz.
- Můžu si taky dát? - Ne.
Co? Jen na zahřátí. No tak.
Jo.
Pořád nechutný.
Tak jsem přemýšlela...
Řekněme, že najdeme světlonoše, všechno to bude fungovat.
Vezmou mi krev,
proženou ji těma svýma přístrojema,
a vyrobí lék.
- No. - Co pak?
Jako, co budeme dělat?
„My“?
Fajn. Ty.
Můžeš dělat, cokoli chceš.
Kam půjdeš? Co budeš dělat?
Nikdy to nešlo.
Možná...
na starou farmu, nějaký pozemek,
- ranč. - Super.
Jaký druh?
S ovcemi.
- Choval bych ovce. - Ovce.
Jsou tiché.
Dělají, co řekneš.
No jo. Dobrý.
Takže jen ty a kupa ovcí.
Romantika.
A co ty? Kam půjdeš?
Možná je to proto, že jsem vyrostla v KO.
Za sebou máš oceán, před sebou zeď.
Můžeš se dívat jen nahoru.
Četla jsem všechno ve školní knihovně.
Neil Armstrong, Buzz Aldrin, Jim Lovell.
Víš, kdo je můj oblíbený?
Sally Rideová.
Zatracená Sally Rideová.
Nejlepší jméno pro astronauta.
Bude to fungovat, že jo?
Ta vakcína?
Je trochu pozdě začít o tom přemýšlet.
Zkoušela jsem to se Samem.
Co?
Věděla jsem, že je nakažený.
Potřela jsem mu kousanec svou krví.
Já vím, bylo to hloupý. Ale...
chtěla jsem ho zachránit.
Předpokládám, že to bude složitější.
Marlene je hodně věcí, ale není hlupák.
Když říká, že to dokážou, je to tak.
Chceš první hlídku nebo druhou?
Vezmu si obě.
Prospi se.
Sni o...
ranči s ovcemi na Měsíci.
Tak jo.
Mělo by to být.
Mělo by...
Pořád mumláš ve spánku.
Vzbudila jsem se brzy. Spal jsi, tak jsem převzala hlídku.
Když se to stane, musíš mě vzbudit.
- Tohle nemůžeš dělat. - Ale můžu.
Protože jsem to udělala.
Jsem za tebe zodpovědný, jasný?
Tak neusínej.
Byla jsem potichu, hlídala jsem si záda,
dívala jsem se po stopách, našla vyvýšený místo a hlídala.
Jak jsi mě to učil.
Co mám říct, chlape? Jsem rozený talent.
Příště mě vzbuď.
Ano, pane.
Řeka smrti, pořád žádní lidé.
Fajn.
- Učím se pískat. - Ty neumíš pískat?
Zní to, jako bych to uměla?
Ne.
Ale vážně.
Jak to sakra děláš?
- Talent. - Kecy.
Měl bys mě naučit lovit.
- Jo. - Jo.
Je to holka. Ona to nezvládne.
Zvládneš střílet.
Kuchání těžko.
Co to je?
-Část, kde vytáhneš střeva. - Jo.
Proč tomu říkají kuchání?
Mělo by to být vystřevení,
protože vyndáváš střeva.
Ale pořád mám zájem.
Přehrada.
Nejsi žádný Will Livingston.
Jo. Ale kdo je?
- Takže tohle dělalo elektřinu? - Jo.
Neptej se mě. Nemám ponětí.
Kámo, mohl sis něco vymyslet.
Věřila bych tomu.
Podívej se na tu řeku.
Je hrozně modrá.
Hej, Joeli.
Co když to je ta řeka smrti?
Běž za mě.
Nechceme potíže. Jen procházíme.
Odhoď tu zbraň.
Ty.
- Pět kroků zpátky. - Co kdybychom si o tom promluvili?
Co kdybys zavřel hubu?
Tak jo. Klid.
Budeš v pořádku.
Setkali jste se s nakaženými?
- Tady žádní nejsou. - To určitě.
Poslední šance na kulku.
Jestli jste nakažení, ucítí to a roztrhá vás.
Jak jsem řekl, půjdeme dál.
Teď ji.
Hej.
Právě jste si koupili dalších deset vteřin.
Co tady děláte?
Hledám svého bratra.
Nic víc.
Jak se jmenuješ?
Joel.
Tommy?
Co tady sakra děláš?
Přišel jsem tě zachránit.
Máme víc, jestli chceš.
Děkuji, madam.
Nějakou chvíli jsme se pořádně nenajedli.
Já vlastně asi nikdy.
Tohle je kurevsky dobrý.
Pardon.
Ellie, pamatuj na své vychování.
Co je?
- Co děláš? - A co její vychování?
Byla jen zvědavá.
Děti tady obvykle nevypadají a nechovají se jako ty.
Aha.
No, třeba je to naučím.
A chci zpátky svou zbraň.
Taky nejsou ozbrojené.
Víš co?
Asi jste vykročily špatnou nohou.
Chtěla nás nechat zabít.
Musíme si dávat pozor, koho sem pustíme.
Ale jen strašíme.
Jen se snažíme zastrašit ty, co nás chtějí zkoušet.
No, párek 90letejch je z vás posranej strachy.
Ellie!
Necháváte tu povalovat mrtvoly.
Ti nás zkoušeli.
Špatná pověst neznamená, že jsi špatná.
Aspoň ne vždycky.
Madam,
jsme vděční za vaši pohostinnost...
ale bylo by fajn strávit chvíli s rodinou.
No...
Maria je vlastně rodina.
No sakra.
Gratuluju.
Joeli, řekni gratuluji.
Gratuluji.
- Chcete prohlídku? - Jo.
Usadili jsme se tady asi před sedmi lety.
Tehdy nás byla hrstka.
Ta sekce byla už zaplocená komunita,
tak jsme přistavěli zbytek té zdi.
Zastaví většinu nájezdníků, ale i tak jich tu pár je.
A co nakažení?
Většinou menší kolonie, co sem zabloudí z měst.
Ty otevřené pláně tady
jsou jak střelnice.
Pořád mám svou 700, ale našel jsem jednu s hledáčkem.
S nízkým rozptylem.
Trefím ty zmrdy do hlavy z kilometru.
Naučíš mě to?
Nenaučí.
- Jak jste to tady utajili? - Jsme opatrní.
Pomáhá, že jsme uprostřed ničeho, nerozkřikujem, co máme,
nepoužíváme vysílačku.
Kostel, univerzální.
Škola.
Prádelna. Banka slouží jako vězení, ne že bychom ho potřebovali.
Elektřinu máte z přehrady?
Před pár lety jsme to zprovoznili.
Potom kanalizaci, potrubí, ohřev vody, světla.
Doopravdy to tu funguje.
Hej, Joeli, mrkej.
Takže ty tomu tady velíš?
Nikdo tomu nevelí.
Jsem v radě.
Demokraticky zvolené,
sloužící 300 lidí, včetně dětí.
Všichni se činí. Střídáme se v hlídkování, přípravě jídla, opravách,
lovu a sklizni.
Všechno, co v našem městě vidíte,
skleníky, zvířata,
je všech. Společné vlastnictví.
Takže komunismus.
- Ne, to ne. - Ale jo, doslova.
Je to komunita. Jsme komunisti.
No ne!
To je naše nejmladší.
Pár měsíců. Chceš ji pohladit?
- Jo. Jak se jmenuje? - Shimmer.
Shimmer.
Je krásná.
No, určitě chtějí sprchu. Nové oblečení.
Můžeme je dát do toho prázdného domu proti nám.
Jo, je to slušné místo.
Léta na to nikdo nesáhl, ale zprovoznil jsem tam topení.
Mohlo by být hůř.
Bylo, věř mi.
Vedli jsme si dobře.
No, vezmu tam Ellie, abyste si mohli promluvit.
Jo. Dobře.
- Joeli. - Budeš v pohodě.
Můžeme?
Jo.
Je to dávno.
Ani jsi moc nezestárl.
Zato ty jo.
Dík, že ti na mně pořád záleží.
Chci chovat prasata.
Až budeme mít slaninu. Co zbývá?
Vánoční stromky a slanina.
Máte to tu fajn.
Tak, jak se má Tess?
Dobře.
Tak jo.
Dobře.
A ta holka?
Jo.
Je to dcera někoho od Světlonošů.
Snažím se najít její rodinu.
- Mířil jsem tímhle směrem, takže... - Vážně?
Z dobroty srdce?
Zaplatí.
Takže víš, kde jsou? Ti Světlonoši?
Mají základnu na Univerzitě Východního Colorada.
Je to týden jízdy na jih.
Je to hrozná cesta.
Nakažení, lupiči.
Není to výlet.
Pro nás to bude snadné.
Když je dokážeš střelit do hlavy z kilometru,
což jsou pěkný kecy.
Jo, nemůžu jít.
No tak. Zvládl jsem přejet celou zem.
Spolu to do Colorada zvládnem.
- Protože tě nepustí žena? - Joeli.
To ona ti nedovolila zavolat?
Proto jsi přestal odpovídat?
Maria a její lidi mě našli, když jsem opustil Světlonoše.
Jsou to dobří lidé.
Nemuseli mě přijmout.
A chtějí jen, abych dodržoval jejich pravidla.
- Jsem tvůj bratr. - Toho jsem si vědom.
Tohle místo hodně chrání a z dobrého důvodu.
- Když někdo zjistí, že tu jsme... - To jsem slyšel.
Mohli by se objevit špatní lidé.
To jsem já?
- Jsem špatní lidé? - Joeli, já...
Ty věci, za který mě soudíš, Tommy,
jsem udělal, abychom přežili.
Udělali jsme je spolu.
A nebyly to „věci“.
Vraždili jsme lidi.
A nesoudím tě za to.
Přežili jsme, jak jsme uměli.
Ale byly i jiné způsoby.
Jen jsme v nich nebyli dobří.
Kdybys věděl, čím jsem si prošel,
když jsem se tě snažil najít...
Budu otec.
Maria je pár měsíců těhotná.
Musím být opatrný.
Popravdě mám hrozný strach.
Ale nevím...
Myslím, že bych byl dobrý táta.
Asi to zjistíme.
„Asi to zjistíme“?
Nic lepšího nemáš?
Co jiného mám říct?
Jen proto, že se pro tebe život zastavil...
neznamená, že musí i pro mě.
Vezmeme si trochu zásob a ráno zmizíme.
JSEM NAPROTI
Hnus.
Haló?
Mario?
Dobře.
Vyměnila jsem ti tohle.
Zkus si to.
Je to fialový.
Lilková. Je ti?
- Jo. - Boty nejsou velký?
Ne.
Kde mám zbytek věcí?
Na hromadě hader.
- Máš to, co jsem ti nechala? - Jo.
Dost divnej dárek.
Ale užitečný.
Kdo tě stříhal?
Prvotřídní salony.
- Dojdu si pro nůžky. - Ne, já...
Jen ti zkrátím konečky. Slibuju.
Takže tohle jsi před tím dělala?
Ne. Byla jsem zástupce okresního prokurátora
v Omaze v Nebrasce.
Posílala jsem padouchy do vězení.
To je asi dobrý.
Ale vždycky mě bavily vlasy.
Možná proto, že to dělají mámy.
Viděla jsi ten malý pomník, co Tommy vyrobil?
Jo.
Tvých dětí mi je líto.
To nic.
A „dítěte“. Jen Kevin.
Sarah byla Joelova dcera.
Asi jsem neměla nic říkat.
Ne, to nic.
To asi pár věcí vysvětluje.
Nebudu se tě ptát, co s ním děláš.
- Dobře. - Ale očividně jsou věci,
- které o Joelovi nevíš. - Jako, že zabíjel lidi?
O tom vím.
Tak chápeš mé obavy.
- Už to nedělá. - Přestal zabíjet lidi?
Nevinné.
A Tommy to dělal taky. Jeho se taky bojíš?
Tommy poslouchal Joela jako teď ty.
Možná jsem chytřejší než Tommy. Bez urážky.
Rozhodně jsi chytrá.
Byla by z tebe dobrá právnička.
Hodně mi toho tajíš.
Dobře.
V tom je pointa.
Dávej si pozor, komu věříš.
Jediní lidé, kteří nás mohou zradit,
jsou ti, kterým věříme.
Rozumíš?
Tak pojď. Vem si tu lilkovou bundu.
- Kam jdeme? - Do kina.
Elliot Garfield. Stěhuji se do pokoje vedle.
Jsem kamarád Tonyho. DeForresta.
To je fajn.
Jsem taky herec.
- Jo? - No, ví to tvoje matka.
Aha.
No...
Asi se tu potkáme zas.
Asi jo.
Dobrou.
Právě jsem potkal Lucy.
Co jsi jí řekl?
Že jsem se nastěhoval do druhého pokoje. Nevadilo jí to.
Chlapi říkali, že tě tu najdu.
Řekl jsem si, že ti to ulehčím.
Neměl jsem říkat, co jsem řekl.
Ani tomu nevěřím.
Vím, že máš radost. Jen...
Je to pro tebe komplikované
a je mi to líto.
Ani mi to nedáš sežrat?
Ta cesta na univerzitu je sebevražedná mise?
Ne.
Je to nebezpečné, ale nic co bys nezvládl.
Jen se připrav a dělej, co umíš.
Vrátili se ti odtamtud lidi?
Všichni.
Co je tohle?
Je imunní.
Co?
Ellie.
Nakazila se, ale neonemocněla.
Tommy.
Viděl jsem, jak ji kousli.
To bylo před měsíci.
Je imunní.
Od začátku.
Byla to Marlene.
Najala nás, abychom ji propašovali ke Světlonošům.
Pokazilo se to.
Tess pokousali.
Donutila mě slíbit, že ji vezmu s sebou.
Bylo to její poslední přání. Co jsem měl dělat?
Zvládli jsme to až do Kansasu a pak...
Zachránila mi tam život.
Před dalším děckem.
Před pěti lety bych ho zničil.
Ale musela ho zastřelit, aby mě zachránila.
Čtrnáct let.
Protože jsem byl moc pomalej a hluchej, abych ho slyšel přicházet.
A viděl jsem...
Viděl jsem chlapa zabít vlastního bratra...
aby ji zachránil,
zatímco jsem se jen díval.
A dnes jsem myslel, že ji roztrhá pes,
protože na ní něco ucítí.
A já tam jen stál.
Nemohl jsem... se hýbat,
nenapadlo mě nic, co bych řekl. Já...
hrozně jsem se bál.
Myslíš si, že všechno zvládnu...
ale nejsem jako dřív.
Jsem slabý.
Poslední dobou ten strach přichází z ničeho nic
a moje srdce
je, jak kdyby se zastavilo.
Zdají se mi sny.
Každou noc.
Jaké sny?
Nevím.
Nemůžu si vzpomenout.
Jen vím, že když se vzbudím,
o něco jsem přišel.
Selhávám ve spánku.
Pořád.
Vždycky jsem
ji zklamal,
znovu a znovu.
Chceš, abych ji tam vzal já.
Kvůli mně ji zabijou. Vím to.
Musím ji opustit.
Joeli...
Proto jsi ode mě utekl, ne?
Abys napravil, co jsme udělali.
Tady máš šanci přivést svý dítě do lepšího světa.
Jsi mladší než já. Pořád máš sílu.
Řekl jsi to sám, vrátíš se.
Musíš ji tam vzít.
A nesmíš to nikomu říct. Ani Marie.
Tommy, jsi jediný, komu věřím.
Když někdo uvidí ty kousance, co má pod kůží,
zastřelí ji.
Je to poslední věc, o kterou tě požádám.
Přísahám.
Vezmu ji tam za úsvitu.
Jste v 38.
Doleva, doleva a doprava.
Mám pocit, že by radši byl osamotě, Luce.
Když nepozdravíme, bude vědět, že se nám to nelíbilo.
Fajn. Ale snaž se být taktní.
Co je taktní?
Lhát.
Haló?
Pane Garfielde? Tady Lucy a já.
Jen jsme vám přišly říct, jak se nám to líbilo.
Moc jsem se bavila. Nejdřív jsem myslela, že se budu nudit.
Ellie?
Tohle byly vážně všechny jejich problémy?
Kluci, filmy,
rozhodování, které tričko se hodí k jaké sukni?
Je to bizár.
- Hele... - Proč jsi tady?
- Přišel jsem si promluvit. - Ne, proč jsi ještě tady?
Když se mě chceš zbavit, tak do toho.
Co jsi slyšela?
„Musím ji opustit. Musíš ji tam vzít.“
Dneska jsem se tě zastala, protože jsem myslela...
Takhle jsem se rozhodl pro tvé dobro.
S Tommym ti bude líp.
- Oblast zná líp... - Jsem ti u prdele?
- Samozřejmě, že ne. - Tak čeho se tak bojíš?
Nejsem ona, víš?
Maria mi řekla o Sarah, a...
Ne.
Už nic neříkej.
Tvojí dcery mi je líto, Joeli...
ale taky jsem ztratila lidi.
Nemáš ponětí, co je ztráta.
Všichni, na kterých mi záleželo,
buď umřeli, nebo mě opustili.
Všichni, až na tebe.
Tak neříkej, že s někým jiným budu ve větším bezpečí,
protože popravdě se jen budu víc bát.
Máš pravdu.
Nejsi moje dcera.
A já rozhodně nejsem tvůj táta.
Za úsvitu...
si půjdeme vlastní cestou.
Pojď dál.
Stáje.
Přišel ses rozloučit nebo co?
Ne.
Přišel jsem ukrást koně a odjet.
Dal bych ti ho.
Já vím.
Každopádně,
to bylo před třiceti minutami, a myslím...
že si zasloužíš vybrat.
S Tommym to bude lepší, ale...
Jedeme.
Dobře.
Drž obě.
Obecný směr?
Jeď na jihovýchod až k I-25.
Je to u dálnice. Neměl bys to minout.
Je tu pro tebe místo.
Pro vás oba.
S tím počítám.
Můžu si to půjčit?
Jo.
Mou mi vzala Maria.
Už jsem řekl, že jo, Joeli.
Adiós, velkej brácho.
Zavřete.
Moc doprava.
- Lekáš se. - Terč je moc malej.
Udělal jsem ho větší, než jsem měl. Vyhoď náboj.
A nelekám se.
- Puška je na nic. - Tak puč.
Nemíří správně.
Uvidíš.
Nadechnout zhluboka, pomalu vydechnout.
Spoušť zmáčkneš, jako bys ji milovala.
Jemně, pevně
a pomalu.
Chceš to střelit, nebo oplodnit?
Nebude to fungovat. Blbě míří.
Ty kreténe.
BLBEC
Takže v Jacksonu to vedou jako před tím?
Ne.
Na to byla země moc velká.
Tehdy byly v podstatě dva způsoby, jak na věci nahlížet.
Někteří lidé chtěli vlastnit všechno.
A další chtěli, aby nikdo nevlastnil nic.
Který z nich jsi byl ty?
Ani jeden. Jen jsem dělal svou práci.
Což bylo... stavět?
Přesně tak.
Domy, obchody, a tak.
Říkalo se nám „stavbaři.“
„Stavbař.“
To je super.
Jo, byli jsme super.
Všichni stavbaře milovali.
Hezký.
Takže když poděláš čtvrtou přihrávku,
míč dostává druhý tým?
Jo. Říká se tomu „obrat.“
Obrat.
Ale když to zvládneš na desátý metr,
jsi zpátky na první metě?
Jo.
Takže jdeš jedním směrem.
V podstatě.
Ale násilně.
No, to je něco.
To je něco.
Zvládli jsme to za pět dní.
Bylo to v pohodě. Nevím, čeho se Tommy tak bál.
Pořád je čas to zjistit.
„Pořád je čas to zjistit.“
„Stavbař.“
„Domov Bighornů.“
- Co to znamená? - Týmový maskot.
Je to druh ovce.
Vidíš?
O krok blíže k tvému snu.
Ale nevidím žádné Světlonoše.
Nejspíš jsou uprostřed.
Bezpečnější.
Tudy.
Takže tahle místa...
Lidi tu bydleli a co?
- Chodili do školy a tak? - Jo.
I když byli dospělí?
Tak trochu.
Myslím, že to bylo víc o paření a hledání sebe sama.
Zjišťovali, co chtějí dělat se svým životem.
Co chtěli dělat se svým životem.
Tak jsem přemýšlel...
Vlastně nechci farmu s ovcemi. Když bych mohl dělat cokoli?
Tak to je.
No,
jako malý jsem chtěl být zpěvák.
To určitě.
Proč se směješ?
- Teď musíš něco zazpívat. - Ne.
No tak, chlape, nebudu se smát.
- Už se směješ. - To je pravda.
No, pak mi zazpíváš.
Zachráním podělanej svět. To je to nejmenší.
To je fér.
To jsou opice?
Asi ze staré laboratoře.
Mrkej na ně.
Poprvý vidíš opici?
No jo.
Hele.
BUDOVA BIOMEDICÍNY
To je ono.
Strážní věže.
Žádná stráž.
Jo.
Zbraň?
Jo.
Určitě tu byli doktoři.
To je balicí seznam.
To se dělá, než se stěhuješ.
Prostě odešli?
Možná ne všichni.
No, aspoň to nejsou cvakači.
Ale ani Světlonoši.
Možná se z toho bádání proměnili v opice.
Tam šli?
Všechny špendlíky vedou sem. Možná utíkali před počasím,
lepší zařízení.
Já nevím.
- Tudy. - Drž hubu.
Zadem.
- Můžeme? - Jo.
Pojď sem.
Joeli!
Joeli! Na koně!
Nasedej!
Joeli!
- Chyť ho! - Jeď!
- Zpátky! - Sakra!
Ty zmrde!
Nesledují nás.
Jsme v bezpečí.
Joeli?
Joeli, ne! Sakra!
Do hajzlu.
Joeli?
Sakra.
Joeli, otevři oči.
Otevři oči.
Joeli, musíš vstát.
Bez tebe to sakra nezvládnu.
Nevím, kam mám jet,
co dělat.
Joeli.
Prosím.
Joeli, prosím.
Překlad titulků: Ludmila Vodičková