ОСТАННІ З НАС
Волю! Волю! Волю!
Нахрін, ФАУСТ! Нахрін, ФАУСТ!
ФЕДЕРАЛЬНЕ АГЕНСТВО З УСУНЕННЯ СОЦІАЛЬНИХ ТРУДНОЩІВ
Канзас-Сіті належить людям.
Колабораціоністи, здавайтеся зараз, і вас судитимуть по справедливості.
Ми контролюємо КЗ та відкрите місто.
Усіх, хто переховуватиметься, буде звинувачено у контрреволюційній діяльності.
Канзас-Сіті належить людям.
Колабораціоністи, здастеся зараз...
Дивись на мене. Не туди.
Ми майже на місці.
Ще два квартали.
Не відходь від мене.
Знаєш, Перрі, раніше я дуже боялася цих людей.
А тепер поглянь на них.
Приємно було...
здавати своїх сусідів ФАУСТу?
Дивитися, як нас кидають до в'язниці,
як нас вішають,
щоб ви могли отримати ліки,
алкоголь, довбані яблука?
Вам ставало легше?
Ви почувалися в безпеці?
А як вам почувається зараз?
Що ж, я не ФАУСТ.
На ваше щастя,
тут ніхто не має вмирати.
Так, ми могли б віддати вас під суд.
Ви всі винні, тож так і буде.
Відсидите якийсь термін. І все.
Але спершу ви мусите мені з дечим допомогти.
Де Генрі?
Ви інформатори.
Інформуйте.
Де Генрі?
Здається, вони не знають.
Вбий їх.
Він з Едельштейном.
Едельштейн — колаборант?
Ну, він був набагато обережнішим за вас, довбані ідіоти.
Де вони?
Він сказав, що йде на зустріч з Генрі та Семом.
Добре.
У нього був сховок у відкритому місті
на випадок, якщо справи підуть кепсько.
Але справи пішли чудово, хіба ти не чув?
Канзас-Сіті — вільне місто.
Де цей сховок?
Він не розповідав.
Присягаюся, я розповів все, що знав.
Авжеж, розповів.
Ти ж щур.
Він досі в місті.
Нехай наші люди обшукують будинок за будинком, доки не знайдуть його.
Зараз?
Вибач, а скільки, по-твоєму, потрібно почекати?
День чи два? Може, тиждень?
Та в сраку. Дамо йому місяць.
Я не кажу, що ми нічого не зробимо.
Ми оточили периметр навколо міста. Він нікуди не дінеться.
Знадобиться багато людей, а в нас є справи...
Він не в кінці списку моїх пріоритетів, Перрі.
А в тебе?
Ні.
Ми справді віддаємо їх під суд?
Ні, ми їх не судитимемо.
Коли закінчиш, спали тіла. Так швидше.
Піднімаємось нагору.
Добре.
Впевнений, що вони не знають про нього?
Я дізнався про нього від офіцера ФАУСТа.
Пацієнта.
Був моїм боржником.
Сказав, що сам його знайшов і нікому про нього не розповідав.
- А що як до нього доберуться? - Вже добралися.
- Він не розповість. - Дідько.
- Добре. - Вода? Туалет?
Квартири нижче під'єднані до водопроводу КЗ.
Можна використовувати їх, але потрібно бути швидкими й обережними.
- Поїсти? - Те, що ти приніс.
Я й так ледве вибрався.
Тобто з їжею ми в сраці?
- Боєприпаси? - Порожньо.
Так, у мене теж.
Все одно стрілянина нам не допомогла б.
Ні, тому ми виберемося непомітно.
Як?
- Тунелями. - Тунелями?
Навіщо так ускладнювати?
Можеш вбити себе прямо тут.
Двадцять банок тушкованки і понад 2,5 кг в'яленого м'яса на трьох.
Якщо харчуватися по мінімуму,
гадаю, на 11 днів вистачить?
Ось скільки часу, щоб знайти рішення.
Йому страшно?
Так. Він багато чого бачив.
Зараз я вже нічого з цим не вдію.
Йому страшно, бо тобі страшно.
Супер-Сем.
Що він сказав?
Сказав, що ми в безпеці.
Тут нас ніхто не знайде.
Впевнений?
На сто відсотків.
Гей.
Поглянь на мене.
Хіба мені страшно?
Проте є одна проблема.
Це місце...
похмуре.
10 ДНІВ ПОТОМУ
Я хочу їсти.
Відкриємо пізніше.
Що?
Я хочу їсти.
Пізніше!
Коли він повернеться?
Не знаю.
Вже цілий день минув.
Їжу важко знайти.
Але він повернеться?
Так, авжеж.
Він не повернеться.
Пробач.
У нас не залишилося їжі.
Нам треба йти.
Я спостерігав за ними.
Я знаю їхні маршрути.
Ми зможемо вибратися пішки.
Вони його вбили?
Напевно, так.
Заплющ очі. Не надто сильно,
але не розплющуй.
Порядок.
Ти нічого не чуєш?
Що там?
Перестрілка.
І що тепер?
Новий план.
Шумно?
Шумно.
Пам'ятаєте, що робити?
Джоеле.
Джоел!
Дивись на мене. На мене.
Не підбирай слова.
Ми не хочемо вас скривдити.
Ми хочемо допомогти.
Гаразд.
Що ж...
Не знаю, що зазвичай роблять далі у таких ситуаціях
але якщо я опущу пістолет...
Ми не чіпали вас,
і ви не чіпатимете нас.
Правда ж?
Авжеж.
Якийсь, курва, дивний тон.
Він так розмовляє. У нього мудацький голос.
Джоеле, скажи, що все добре.
- Все чудово. - Чувак.
Курва!
Гаразд. Слухай...
Я тобі повірю.
Я йому повірю.
Ти впевнений?
Так.
Але якщо ви спробуєте щось утнути...
Так?
Так.
Можна сісти?
Так.
Повільно.
Вставай повільно.
Хто ви?
Мене звуть Генрі.
Це мій брат, Сем.
Я найрозшукуваніша людина в Канзас-Сіті.
Проте зараз...
схоже ви на другому місці.
- Звідки вона у вас? - Від Білла.
Він помер.
Він сказав "дякую".
Припускаю, що у вас не так багато, тож...
це багато що значить.
Скільки йому років?
- Вісім. - Круто.
Я Еллі.
Я Джоел. Слухай, ви поїли, ми не повбивали один одного.
Назвемо це обопільною перемогою та розійдемося.
Б'юся об заклад,
що ви піднялися сюди, аби оглянути місто і знайти вихід.
І коли зійде сонце,
я покажу вам один.
Ласкаво просимо до Кара-Сіті.
Тут немає ФАУСТа.
Вже як 10 днів.
- Ми чули, що місцевий ФАУСТ... - Монстри? Дикуни?
Так, ти не помилився.
Гвалтували, катували і вбивали людей протягом 20 років.
Знаєш, що трапляється, коли чиниш таке з людьми?
Щойно в них з'являється можливість, вони роблять те саме у відповідь.
Але ти не з ФАУСТа.
Ні, гірше.
Я колабораціоніст.
- Зі щурами не працюю. - Ні, курва, працюєш.
Сьогодні працюєш,
бо я тут живу, а ти ні.
Тому я вас і вистежив.
Я знаю це місто, і саме цим я допоможу вам вибратися.
Нащо нам допомагати?
Я бачив, що ти зробив...
Як ти вбив тих чуваків.
Я знаю, куди йти,
але не знаю, як вижити.
- Тим паче якщо я буду з Семом. - Ти наче здібним.
- Озброєний. - Ти помиляєшся, і дуже сильно.
Я ніколи нікого не вбивав.
А наставляння незарядженого пістолета на тебе —
було найбільшим проявом насильства у моєму житті.
Ось така угода.
Я показую шлях,
ти розчищаєш його.
Давненько я цього не чув.
То як ми виберемося?
Автостради, центр міста.
Ми.
Вся ця територія належить Кейтлін.
Вона головна?
Лідерка спротиву.
Як бачите, навколо нас автостради.
Вони розставили людей по всьому внутрішньому периметру.
Якщо підійдемо ближче — нас схоплять.
Без сумніву.
То як нам вибратися?
Як нам вибратися?
ТУНЕЛІ
- Бум. - У Канзас-Сіті є метро?
Ні, але є технічні тунелі.
Тут купа будівель, зведених одними й тими ж забудовниками.
І під ними спільні тунелі, включно з...
будівлею банку тут.
Отже, ми заходимо в тунелі тут,
проходимо під землею і виходимо тут.
Вестсайд-Норт. Житловий район.
За будинками — набережна.
Спустимося вниз,
пішохідним мостом через річку...
І вільні як птахи.
Твоя правда. Чудовий план.
Для чого потрібен я?
Ви не помітили нічого дивного в цьому місті?
Крім того дивного лайна, що ви вже бачили?
Тут немає заражених?
Заражені є.
Але не на поверхні.
ФАУСТ загнав їх під землю 15 років тому, і більше не дозволяв їм вилізати.
Єдине хороше, на що спромоглися ці фашистські виродки.
Ти хочеш, щоб ми спустилися в тунель?
Усі думають, що там повно заражених,
включно з Кейтлін,
а це означає, що її людей ми там не зустрінемо.
Розумієш, наскільки я знаю...
там нікого немає.
Ти там був?
Ні, але хлопець з ФАУСТа, з яким я працював,
сказав мені, що там чисто, абсолютно чисто.
- Вони все вичистили. Усіх. - Коли?
Десь...
три роки тому.
Добре, може, один чи два лишилися,
- але ти впораєшся. - А якщо буде більше?
Або один з тих сліпих, що бачить як кажан?
Чекай, ви стикалися з клікером?
- З двома. - І вижили?
Ось бачите?
Ви ті, хто нам потрібен.
Якщо справи підуть кепсько, ми розвернемося
і побіжимо назад тим же шляхом, яким прийшли.
- І це твій геніальний план? - Ні, це мій хріново-ризикований план.
Але, судячи з усього...
Це наш єдиний шанс.
Що вони кажуть?
Кажуть, що допоможуть нам втекти.
Так?
Треба зникнути з поля зору.
Здається, нам сюди.
Це тут.
Готові?
Дістань пістолет.
Бачите? Тут нікого.
Гарний план.
"Гарний план"?
Ми пробули тут дві секунди.
Нам нічого не відомо.
Твій татко — песиміст.
- Він не мій тато. - Я не її тато.
Просто світіть вперед
і будьте готові тікати.
Ні.
ГОЛ
Я чув про такі місця.
Після Дня Спалаху люди ховалися під землею.
Будували поселення.
Що з ними сталося?
Може, не дотримувалися правил і всі заразилися.
ДЕННІ ТА ІШ НАШІ ЗАХИСНИКИ
ДИКЕ ЗОРЕСЯЙВО
Та ти що! Я їх обожнюю.
У мене є...
4-й, 5-й, 6-й та 11-й випуски.
У МЕНЯ 1 5 6 8
Так кльово.
"До краю всесвіту
і назад.
Витримати й вижити."
Витримати.
Вижити.
Витримати. Вижити.
О, так, чувак!
- Тихіше. Ми ще не вийшли. - Та годі тобі.
Ми можемо трохи відпочити?
Тут хоча б є чим зайнятися.
Було б непогано дочекатися темряви.
На тому боці в тіні буде безпечніше.
Так! Забила! Так!
Давай. Пасуй назад.
Так!
Добре.
Якщо ти...
співпрацював, аби піклуватися про нього...
Дарма я так сказав.
Я не знаю вашої ситуації.
- Не те, щоб вони мали вас відпустити, але... - Це було круто!
Враховуючи все, якось жорстоко...
Так.
...відправляти за вами цілу армію.
Так.
- Так! - Знаєш, я...
був не зовсім чесним з тобою...
Коли сказав, що нікого не вбивав.
Був один чоловік, видатний чоловік.
Він ніколи не боявся,
не був егоїстом
і завжди пробачав.
Колись зустрічав таких?
За таким готовий іти куди завгодно.
Тобто, я хотів...
І пішов би...
Так, але...
Сем, він...
захворів.
Лейкемія.
Так, загалом...
Був один препарат, який допомагав,
і, ой, на превеликий жаль,
його лишилося небагато,
і він був у ФАУСТа.
І щоб отримати його,
потрібно було дати їм щось суттєве.
Тож я дав їм щось суттєве.
Того видатного чоловіка.
Лідера спротиву в Канзас-Сіті.
І брата Кейтлін.
Так, то...
все ще вважаєш, що їм варто бути поблажливішими?
Чи це я поганець?
Не знаю, чого ти мовчиш.
Відповідь проста.
Я поганець, бо вчинив як чинять поганці.
Але ти все одно розумієш.
Може, ти й не її батько,
але ти був чиїмось батьком.
Я відчуваю.
Йой, куди ж він подівся?
Достатньо почекали.
- І? - Поки не знайшли.
А того, хто вбив Брайана?
Що ж...
Кепські у нас справи.
Хто сказав тобі, що я тут?
Твоя мама.
Навіщо ти говорив з моєю мамою?
Ми не знали, де ти.
Коли-небудь повертався до своєї дитячої кімнати?
Ні. Бляха, ні.
Це кілометрів триста звідси. Воно того не варте.
Точно.
Коли ми з Майклом були малими,
ця кімната здавалася такою великою.
Я дуже боялася грому,
тому, коли була гроза...
Майкл казав мені, що це зовсім не кімната.
Що насправді це
велика дерев’яна коробка.
Велика дерев'яна коробка, в яку ніщо не потрапить.
І байдуже що зовні — блискавки,
торнадо чи стрілянина.
Він казав, що поки ми разом...
В нашій ідеальній коробці,
ми в безпеці.
Він вигадав це для мене.
Постійно вигадував щось подібне.
Він був таким чудовим.
А я ні.
Ніколи не була.
Він би вжахнувся від того, що я зробила.
І якщо ти прийшов сказати мені,
що Майкл не хотів би, щоб я мстилася Генрі,
що його потрібно пробачити...
Я сама це знаю.
Він мені сказав.
Востаннє, коли я бачила його живим.
У в'язниці.
Він сказав мені пробачити.
І що він отримав натомість?
Де в цьому справедливість?
У чому сенс?
Твій брат був чудовим чоловіком. Ми всі його любили.
Але...
він нічого не змінив.
А ти змінила.
Ми з тобою.
Добре.
- Знаєш, де ми? - Так.
З іншого боку.
БАНК АМЕРИКИ ПАРКОВКА
Чому не можна увімкнути ліхтарики?
Він сказав — не привертати уваги.
Але ж тут нікого немає?
Знаю.
Ні, тут нікого немає.
І нікого не буде, адже мій план спрацював.
Забагато клятої балаканини.
Просто кажу. Я нас вивів.
Зараз праворуч, вниз по вулиці,
набережна за останнім будинком.
І ми вільні.
Перейдемо річку і що далі?
- Куди ви підете? - Ще не знаю.
Ну, ми прямуємо до Вайомінгу.
Що? Це величезний штат. Ще дві людини помістяться.
Так, можна назвати цю подорож успішною і попрощатися.
Ні, він передумає. Повір.
Ось як це відбувається.
Він такий: "Ні, Еллі, ніколи, нізащо, у жодному разі".
А я така: "Я проситиму мільйон разів".
А він такий...
Курва.
Ворушіться, бігом!
Вперед!
- А це на біса звідки? - Стулися.
Трясця. Гаразд, срати. Ходімо.
- Що ви робите? - Звалюємо нахрін!
От лайно, срань!
Що робитимемо?
Гаразд.
Сиди тут.
Що?
Якщо не рухатимешся, він у тебе не влучить.
Я обійду будинок,
спробую зайти через чорний хід і розправитись з ним.
Але якщо ти вийдеш, він тебе вб'є.
Тут темно, а він хріново стріляє. Ніхто мене не вб'є.
Тоді він вб'є нас.
Ти довіряєш мені?
Опусти гвинтівку, підсунь її до мене,
а потім посидь тут ще годину.
Це все, що тобі потрібно зробити.
Будь ласка, не роби цього.
Прошу.
Ентоні? Ентоні?
Ентоні, затримай їх.
Ми майже на місці.
Трясця.
Тікайте!
Бігом!
Тут скрізь машини.
А ти навіщо попереду? Розчищай.
Тікаймо! Бігом, бігом, бігом!
- Ти в порядку? - Так.
- Він нагорі. - Курва.
По двоє! Обійдіть ззаду та приберіть його!
Глухий кут, Генрі.
Може сам вийдеш? Заощадиш нам час?
Ні?
Нічого страшного. Це дрібниці.
Я вийду!
Тільки відпустіть дітей!
Ні.
Вибач.
Дівчинка разом з тим, хто вбив Брайана.
А Сем...
- А Сем з тобою. - Ти не розумієш!
Розумію.
Я знаю, чому ти зробив те, що зробив.
Але ти коли-небудь замислювався над тим, що, можливо, він мав померти?
Він, бляха, ще дитина!
Діти помирають, Генрі.
Вони помирають постійно.
Думаєш, весь світ обертається навколо нього?
Що він вартий...
всього?
Ось що трапляється, коли намагаєшся наїбати долю.
Готуйся хапати його і тікати.
Так.
Зроби це.
Час вийшов, Генрі.
Годі!
Такий вже кінець.
Ні!
Чавіть їх! Чавіть!
Тікай. Знайди укриття. Не озирайся.
Біжи!
Допоможіть! Від'їбіться!
Від'їбіться від мене!
Сем!
Давай, хутчіш!
Бігом, бігом!
Стояти!
Сюди! Ворушіться!
"Коли «Ворон 01»
наближався до червоної планети".
Думаєш, з ними все буде добре?
Так, думаю.
Дітям простіше.
Від них ніхто не залежить.
А це найважче.
Що ж...
Тоді, ми непогано справляємось.
Як там у тому коміксі?
- "Витримати й вижити"? - "Витримати й вижити".
- Марнослівна маячня. - Так, не найкраща.
Точно.
Слухай, я не знаю, як ми добиратимемося до Вайомінгу.
Напевно, пішки.
Але...
- Знаєш, якщо хочеш... - Так.
Звісно.
Гадаю, Семові було б добре мати подругу.
Скажу йому вранці.
Новий день — новий початок.
"Бінго!
Варто постукати?"
Гей.
Тобі треба виспатись.
"Жодних дивних порухів.
- Стіфф? - Нічого.
Пошкодження в секторі 153.
Стелла, ти мене чуєш?
Чую тебе."
Добре, звідси...
ТОБІ БУВАЄ СТРАШНО?
Хіба по мені не видно?
"Ніколи".
Я постійно боюся...
скорпіонів!
БОЮСЯ, ЩО ЗАЛИШУСЯ САМА
А ТИ?
"ЯКЩО ПЕРЕТВОРИШСЯ НА МОНСТРА, ВСЕРЕДИНІ ЗАЛИШИШСЯ СОБОЮ?"
...монстра, всередині залишишся собою?
Холєра.
Моя кров — це ліки.
НЕ ЗАСИНАЙ, ПОБУДЬ ЗІ МНОЮ
Я обіцяю.
Обіцяю.
Гей.
- Ні, ні, ні. - Джоел!
Джоеле!
Еллі...
З тобою все гаразд?
Спокійно, спокійно, спокійно.
Генрі, віддай мені пістолет.
Генрі, віддай пістолет.
Що я наробив?
Що я накоїв?
Щ-щ-що я накоїв?
- Сем? - Віддай пістолет.
Віддай мені.
Віддай пістолет, Генрі.
Віддай.
Генрі, ні!
О, Боже.
В яку сторону захід?
ПРОБАЧ
Ходімо.
Переклад субтитрів: neoescapist