JAKARTA, INDONESIA 24. SEPTEMBER 2003
Jeg beklager lunsjen din.
Det er greit.
Jeg var akkurat ferdig.
Unnskyld meg.
Har jeg begått en forbrytelse?
Nei, selvfølgelig ikke.
Har du rett person?
Du er Ibu Ratna.
Professor i mykologi,
Universitetet i Indonesia.
Vi har rett person.
Kan du undersøke det forberedte eksemplaret?
Du legger nok merke til...
Hun trekker konklusjonene.
Dette er ophiocordyceps.
Hvorfor brukte du klorazol for å forberede objektglasset?
Fordi det er preparatet som brukes til prøver tatt fra mennesker.
Cordyceps kan ikke overleve i mennesker.
Hvis du føler deg syk,
gå ut med én gang.
Nederst på venstre ben.
Er dette bittet fra et menneske?
Når skjedde det?
For ca. 30 timer siden.
Hvor?
En kornfabrikk på vestsiden av byen.
Et perfekt vekstgrunnlag.
Og så?
En normal kvinne ble plutselig voldelig.
Angrep fire kolleger, bet tre av dem.
De låste henne inne på et bad, politiet kom,
hun prøvde å angripe dem, og de skjøt henne.
Hva skjedde med menneskene hun bet?
De ble tatt til observasjon.
Noen timer senere...
ble det nødvendig i henhold til prosedyre
å henrette dem.
Hvem bet henne?
Vi vet ikke.
Så vedkommende er der ute fortsatt.
Er noen andre arbeidere savnet?
Fjorten.
Ibu Ratna,
vi fikk deg hit for å hjelpe oss å forhindre at dette sprer seg.
Vi trenger en vaksine
eller en medisin.
Jeg har brukt livet mitt på å studere disse tingene.
Så vær så snill, hør nøye etter.
Det finnes ingen medisin.
Det finnes ingen vaksine.
Hva gjør vi, da?
Bomber.
Begynn å bombe.
Bomb byen...
...og alle i den.
Unnskyld meg.
Kan noen være så snill å kjøre meg hjem?
Jeg vil gjerne være sammen med familien min.
God morgen.
Ser jeg infisert ut?
Vis oss armen din.
Det blir jo ikke verre.
Hvorfor svermer det ikke ute i den åpne byen?
- Ikke bekymre deg for det. - Jeg gjør det.
Hva gjorde Marlene med en infisert unge?
Jeg er ikke infisert.
Hun fant meg etter at jeg ble bitt.
- Og hun skjøt deg ikke? - Tydeligvis ikke.
Jeg ble låst inne og testet hver dag
om jeg ble syk.
Hvordan da?
Jeg må tisse.
Testet deg... hvordan?
Ved å telle til ti og rekke ut hånden
helt stødig.
Men det som imponerte,
var det faktum at jeg ikke ble til et jævla monster.
Kan jeg tisse nå?
Greit.
Du kan gå bak der.
Og her.
Riv ut noen sider.
Det er ikke noe faenskap der?
- Bare deg. - Morsomt.
Brukket.
Kanskje en brist.
Det leges raskt.
- Hun overlevde natten. - Det spiller ingen rolle.
Det kommer til å skje før eller siden.
Vi er fortsatt nær muren. Vi sniker henne tilbake,
og får batteriet på annen måte.
Dette er den beste sjansen vår.
Om vi drar tilbake, vil noen legge merke til armen,
så skanner de henne,
- og dreper henne. - Bedre dem enn oss.
Slutt å snakk om henne
som om hun har et slags liv foran seg.
Er du sulten?
Du kan få noen av våre.
Takk. Marlene sendte med meg egen mat.
Er det kylling?
Ja.
Marlene sa de får det fra smuglere.
Tydeligvis ikke dere.
- Du. - Hvorfor...
Hvorfor er du så viktig for Marlene?
Og ikke lyv.
Ellers drar vi tilbake.
Da får dere ikke batteriet.
Hørte du det?
Da hørte du òg at han vil skyte deg.
Jeg skal snakke med deg som om du er voksen.
Greit?
Vi er ikke gode mennesker.
Vi gjør dette for oss.
Fordi du visstnok verdt noe.
Men vi vet ikke hva du er verdt, hvis vi ikke vet hva vi har.
Så svar på spørsmålet.
Jeg skulle ikke si noe,
og nå sier jeg det til de første...
Det er en Firefly-base et sted vest.
Med leger. De jobber med en kur.
Hørt det før.
Det som skjedde med meg,
- er nøkkelen til... - Vaksinen.
Er det det dette er?
Hørt det en million ganger.
Vaksiner, mirakelkurer. Ingenting virker. Noen gang.
Jeg ba ikke om dette.
Da er vi to.
Dette kommer ikke til å ende bra.
Vi må dra tilbake.
La oss bare fullføre.
Uansett om hun er eller ikke er det Fireflies sier.
Hvis de tror at hun er det,
så får vi det vi vil ha.
Hvis hun så mye som rykker...
Ikke gjør det.
Ok. Greit.
Greit?
Greit.
Kan jeg få et?
- Absolutt ikke. - Nei.
Ok, herregud. Greit.
Får kaste en jævla skive, da.
Kysten er klar.
Ja.
Det ser ulikt ut i dagslys?
Vi burde gå.
Det er som en jævla ødelagt måne.
Bombet de her?
Ja.
De bombet de fleste storbyene slik.
For å bremse spredningen på en måte.
Funket her, men ikke på så mange andre steder.
Statshuset er på andre siden.
Ti minutter om vi kunne gått rett.
- Så... - Lang eller kort vei?
Det er den lange veien eller "vi er døde"-veien.
Jeg stemmer lang vei.
Basert på den begrensede informasjonen.
Vi må sjekke det fra hotellet først.
Greit.
Hvor i helvete er de hen?
Du vet det når de er nær.
Jeg visste det ikke sist.
Hvordan ble du bitt?
Du vet det gamle kjøpesenteret?
Det som er avsperret, og ingen skal gå inn i, noen gang?
Det der?
Samma det. Jeg snek meg inn.
Ville se hvordan det var.
Trodde ikke det var noe der.
Og så kom det én mot meg fra ingensteds.
Trodde jeg slapp unna...
Så du var der inne alene?
Ja.
Hvor gammel er du?
Fjorten.
Wow.
Du har noen seriøse baller.
Takk.
Det er vel ingen som vil komme etter deg?
Som mor, far, kjæreste?
Jeg er foreldreløs,
og nei.
Alle sa den åpne byen var helt gal.
Svermer av infiserte som løper rundt overalt.
Det er ikke helt slik.
Folk liker å fortelle historier.
Så det er ikke superinfiserte som eksploderer soppsporer?
Faen, jeg håper ikke det.
Eller sånne med åpne hoder som ser i mørket som flaggermus?
Hva var det?
Vi fortsetter.
Du kødder med meg.
Bodde dere slike steder?
Nei. For bra for oss.
Hvordan vet du om dette?
Har du hørt om bøker?
Skal vi uti?
Ja, vi må til trappa på den andre siden.
Jeg kan ikke svømme.
Seriøst?
Har vi basseng i karantenesonen?
Nei, viktigper, jeg mener...
Hvordan skulle jeg vite det?
Dette er så ekkelt.
Se på det, da.
Ding, ding!
Ja, sir. Jeg vil gjerne ha den fineste suiten.
Ja, ma'am. Skal jeg ta bagasjen din?
Ja, ma'am. Med en gang.
Du er en rar unge.
Faen!
Unnskyld.
Går det bra?
Jepp.
Jævla fabelaktig.
Faen. Herregud.
Det var ikke så ille.
Prøv å gå ti trapper med de jævla knærne våre, du.
Når i helvete skjedde det, da?
Kanskje den der?
Nei.
Kanskje jeg kan klatre opp dit.
Komme meg rundt og åpne den fra innsiden.
Jeg er den minste.
Jeg kommer lettere gjennom.
Men dør du, får vi ingenting. Du blir.
Hjelper du meg?
Går det bra?
Ja.
Det er ganske rotete, så jeg trenger noen minutter.
Fin kniv.
Hvor lærte du det?
Sirkuset.
Hvor er du fra?
Texas.
Hva med Tess?
Detroit. Det er i Michigan.
Jeg går på skolen. Jeg vet det.
Så er dere to...
Pass.
- Hvordan havnet du i Boston? - Pass.
Ingen flere spørsmål om meg.
Hvor lenge lever infiserte?
Gikk ikke du på skolen?
Det er en skikkelig drittskole.
Noen lever en måned eller to.
Men det er andre som har gått rundt i 20 år.
Har du drept en?
Jeg har drept mange.
Var det vanskelig?
Å vite at de var mennesker?
Noen ganger.
Hva med fyren i går kveld?
Ned med pistolen, Joel.
Hva nå?
Det er så mange.
Sist gang var de fortsatt dypt inne i bygningene.
Mange kom nok på leting etter karantenesonen.
Gikk inn for å søke ly,
og slik fikk de mer og mer av byen. Bit for bit, år etter år.
De er sammenkoblet.
Mer enn du vet.
Soppen vokser også under jorden.
Lange fibre, som ledninger, noen strekker seg over en mil.
Tråkker du på en cordyceps på ett sted,
kan du vekke et dusin infiserte et annet sted.
Nå vet de hvor du er, og nå kommer de.
Du er ikke immun mot å bli revet i filler.
Forstår du?
Det er viktig.
Jeg prøver å holde deg i live.
Så vi går ikke den veien.
Nei.
Hva gjør vi da?
Den korte veien?
Museet.
Nå tuller du med meg.
Det er en vei over fra toppetasjen.
Da er det vel greit.
Vi pleide å bruke den hele tiden.
- Den var grei før. - Fantastisk.
Det er knusktørt.
Det kan bety at alle er døde der inne.
Å nei.
Ga Marlene deg en sånn, eller bare niste?
Ja.
Flere grunnregler.
Vi skal gå sakte.
Møter du noe som helst, går du bak oss,
og blir der, ok?
Ja.
Jeg har en ledig hånd.
Gratulerer.
GAVEBUTIKK ÅPEN VELKOMMEN
Ja, de er ferdige.
Endelig litt flaks.
Vi burde bare ha gått denne veien.
Å, faen.
Hva i helvete gjorde det?
Kanskje...
Kanskje han ble angrepet utenfor
og krøp gjennom dørene.
Døren var åpen. Det kan ha vært ham.
Jeg hører ingenting.
Hvem ville du hørt?
Sier du at en infisert gjorde det?
For jeg har blitt angrepet av en, og det var ikke sånn.
Fra nå av
er vi lydløse.
Ikke stille, lydløse.
- Vel... - Ingen spørsmål.
Bare gjør det.
UAVHENGIGHETSHALLEN
De kan ikke se, men de kan høre.
Løp!
Går det bra?
Vrikket ankelen, men...
...ja.
Deg da?
Jeg dreit ikke i buksa, så...
Kødder du med meg?
Hvis det skulle skje med én av oss...
La oss komme oss ut herfra.
Ta dette på armen.
Takk.
Der borte?
Det ser skummelt ut...
Det der var skummelt.
Dette er tre.
Bare vent der.
Gi oss et øyeblikk.
Det er nok flere lenger fremme.
Vi får takle det da.
Jeg gjør det.
Hva med ungen?
Kanskje det første bittet ikke holdt, men hva med det andre?
Hva med å ta de gode nyhetene?
Kan du gjøre det?
Tenk om vi faktisk kunne vinne?
Gå og pass på henne.
Er det alt du håpet på?
Ubestemt.
Men du må jo elske den utsikten.
La oss komme dit før det blir mørkt.
Hvor i helvete er de?
Vent der.
Joel?
Hva faen skjer?
Jeg vet ikke.
De gikk inn.
- Kom igjen! - Tess.
Tess!
Å, fy faen.
Herregud.
Det må være en jævla radio her eller noe?
Hvem drepte dem? FEDRA?
Nei.
Én av dem ble bitt.
De friske kjempet mot de syke. Alle tapte. Tess.
Hva gjør du?
Hvor sa Marlene at dere skulle?
Ellie?
Bare vestover.
Bare vestover. Faen.
Én av dem må ha et kart på seg, eller hva?
Kan du hjelpe meg?
Nei!
Det er over.
Vi drar hjem.
Det er ikke mitt jævla hjem!
Jeg blir.
Altså,
hellet måtte ta slutt før eller siden.
Faen.
Hun er infisert.
Vis meg.
Joel...
Ops, ikke sant?
Ta av bandasjen.
Se.
Joel.
Dette er ekte.
Joel, hun er ekte.
Få henne til Bill og Frank.
- Nei. - De tar over.
De tar det derfra.
Nei. De kommer ikke til å ta henne.
Jo, de vil det, fordi du vil overbevise dem.
Jeg ba deg aldri om noe. Ikke å føle det jeg følte,
- ikke... - Nei.
Holde kjeft! Jeg har ikke tid.
Dette er din sjanse.
Du får henne dit.
Holder henne i live.
Og du gjør alt godt igjen.
For all dritten vi gjorde.
Si ja, Joel. Vær så snill.
Faen!
- Hvor mange? - Alle.
Kanskje ett minutt.
Hva gjør du?
Så de ikke følger etter.
Joel.
Redd dem du kan redde.
Nei!
Vi forlater henne ikke!
Slipp meg, din jævel!
Jeg blir ikke med deg.
Tekst: Silje Juklerød McCormack