DŽAKARTA, INDONEZIJA 2003 M. RUGSĖJO 24 D.
Atsiprašau dėl jūsų pietų.
Nieko tokio.
Buvau bebaigianti valgyti.
Atleiskit, pone.
Ar padariau nusikaltimą?
Ne, žinoma, ne.
Ar tikrai paėmėt tą žmogų?
Jūs - Ibu Ratna.
Mikologijos profesorė
iš Indonezijos universiteto.
Paėmėm reikiamą žmogų.
Ibu Ratna, prašyčiau apžiūrėti paruoštą mėginį.
Turbūt pastebėsit...
Ji pati padarys išvadas.
Tai grybelis ophiocordyceps.
Kodėl stikleliui paruošti naudojot chlorazolą?
Todėl, kad taip ruošiami mėginiai, paimti iš žmonių.
Kordicepsas žmonėse neišgyvena.
Jei pasijusit prastai,
tuoj pat išeikit.
Jos kairės kojos apačioje.
Tai žmogaus įkandimas?
Kada tai nutiko?
Maždaug prieš 30 valandų.
Kur?
Miltų ir grūdų gamykloje vakarinėje miesto dalyje.
Tobulas substratas.
O paskui?
Normali moteris staiga ėmė smurtauti.
Užpuolė keturis bendradarbius, trims iš jų įkando.
Jie užrakino ją tualete, atvyko policija...
ji bandė juos pulti, ir jie ją nušovė.
Kas nutiko žmonėms, kuriems ji įkando?
Jie nuvežti stebėti.
Po kelių valandų,
pagal nustatytą procedūrą juos teko
pašalinti.
Kas įkando jai?
Nežinom.
Jis vis dar laisvėje.
Ar trūksta kokių kitų darbuotojų?
Keturiolikos.
Ibu Ratna,
atsivežėm jus, kad padėtumėt užkirsti kelią užkrato plitimui.
Reikia vakcinos
arba vaistų.
Visą gyvenimą tai studijavau.
Tad klausykit atidžiai:
vaistų nėra.
Ir vakcinos nėra.
Tai ką daryti?
Bombarduoti.
Pradėkit bombarduoti.
Susprogdinkit šį miestą
ir visus jo gyventojus.
Atsiprašau.
Gal kas nors galėtų parvežti mane namo?
Norėčiau būti su šeima.
Labas rytas.
Ar aš panaši į užsikrėtusią?
Parodyk savo ranką.
Situacija neblogėja, ar ne?
Jei esam atvirame mieste, kodėl mūsų masiškai nepuola?
- Dėl to nesirūpink. - Rūpinsiuosi.
Ką Marlena veikė su užsikrėtusiu vaiku?
Aš neužsikrėtusi.
Ji rado mane po to, kai man įkando.
- Ir nenušovė? - Akivaizdu, kad ne.
Užrakino mane ir liepė savo žmonėms vis tikrinti,
ar nesusirgau.
Kaip tikrinti?
Noriu pasisioti.
Kaip tikrinti?
Liepdavo skaičiuoti iki 10, ištiesti ranką
ir laikyti ištiestą.
Bet labiausiai jie nustebo
dėl to, kad nevirtau pabaisa.
Ar jau galima?
Gerai.
Susirask ten vietą.
Imk.
Išsiplėšk kelis puslapius.
Čia netyko jokie pavojai?
- Tik tu. - Kaip juokinga.
Lūžusi.
Turbūt tik įskilo.
Greit užgis.
- Ji išgyveno per naktį. - Nesvarbu.
Anksčiau ar vėliau tai įvyks.
Vis dar esam netoli Sienos. Įvesim ją atgal į karantino zoną
ir rasim kitą būdą gauti bateriją.
Tai geriausias mūsų šansas.
Jei parvesim ją atgal į karantino zoną, kas nors pastebės jos ranką,
nuskaitys
- ir ją nužudys. - Geriau jie nei mes.
Liaukis kalbėjusi taip,
lyg tas vaikas turėtų kokią nors ateitį.
Išalkai?
Galim pasidalinti savo maistu.
Ačiū. Turiu savo, Marlena įdėjo.
Ten vištiena?
Taip.
Marlena sakė, kad kontrabandininkai atneša.
Turbūt ne jūs.
- Ei. Ei. - Kodėl...
Kodėl tu Marlenai tokia svarbi?
Ir nemeluok man.
Arba nuvesim tave atgal.
Jei nuvesit atgal, negausit baterijos.
Išgirdai tai?
Tada turbūt išgirdai, kad jis nori tave nušauti.
Kalbėsiu su tavim kaip su suaugusia.
Gerai?
Mudu su Džoeliu nesam geri žmonės.
Darom tai dėl savęs.
Panašu, kad esi vertinga.
Bet nežinom, kokia tavo vertė, jei nežinom, ką turim.
Todėl atsakyk į klausimą.
Ji liepė niekam nesakyti,
bet sakau pirmiems...
Kažkur vakaruose yra Jonvabalių bazė.
Ten yra gydytojų. Jie ieško vaisto.
Esu tai girdėjęs.
Tai, kas nutiko man,
- yra raktas į... - Yra raktas į vakciną.
Visa tai dėl šito?
Esam tai girdėję milijoną kartų.
Vakcinos, stebuklingi vaistai. Niekas neveikia. Niekada.
Eik velniop. Aš šito neprašiau.
Aš irgi.
Geruoju tai nesibaigs, Tesa.
Turim grįžti.
Užbaikim, ką pradėjom.
Nesvarbu, ar ji yra, ar nėra tai, ką teigia Jonvabaliai.
Jei jie mano, kad tai tiesa,
tada gausim, ko norim.
Jei ji bent sukrutės...
Nereikia.
Taip. Gerai.
Gerai?
Gerai.
Duosit ginklą?
- Tikrai ne. - Ne.
Gerai jau, gerai, Jėzau.
Teks mesti į juos sumuštinį.
Kelias laisvas.
Taip.
Dieną atrodo kitaip, ar ne?
Turim judėti.
Kaip sumaitotas mėnulio paviršius.
Jie šią vietą subombardavo?
Taip.
Daugumą didžiųjų miestų šitaip subombardavo.
Turėjo kaip nors sustabdyti plitimą.
Čia tai pasiteisino, bet daugelyje vietų - ne.
Parlamento rūmai štai ten.
Einant tiesiai truktų apie dešimt minučių.
- Tai... - Ilguoju ar trumpuoju keliu?
Yra tik ilgasis kelias arba „mes negyvi“ kelias.
Balsuoju už ilgąjį.
Remdamasi tik ta kuklia informacija.
Pirma turim apžiūrėti iš viešbučio.
Gerai.
Kodėl, po galais, jie dar nepasirodė?
Kai priartės, sužinosi.
Aną kartą nesužinojau.
Kaip tau įkando?
Žinai tą seną prekybos centrą karantino zonoje?
Tą, kuris užantspauduotas, užkaltas ir į kurį niekam neleidžiama eiti?
Tą?
Nesvarbu. Aš įsėlinau.
Norėjau pažiūrėti, kaip atrodo.
Nemaniau, kad ten kas nors bus.
Netikėtai vienas mane užpuolė.
Maniau, kad jau pabėgau, bet...
Ten buvai tik tu? Viena?
Taip.
Kiek tau metų?
Keturiolika.
Oho.
Tu drąsi, sesut.
Ačiū.
Niekas neateis tavęs gelbėti, ar ne?
Mama, tėtis, vaikinas?
Aš našlaitė,
todėl ne.
Visi sakė, kad atvirame mieste tikra beprotybė.
Visur bėgioja minios Infekuotųjų.
Ne visai taip.
Žmonės mėgsta išsigalvoti.
Tai nėra Superinfekuotųjų, kurie sprogsta ir paskleidžia ant tavęs sporas?
Velnias, tikiuosi, kad ne.
Arba tų skeltagalvių, kurie mato tamsoje kaip šikšnosparniai?
Kas čia buvo?
Nesustokim.
Turbūt juokaujat.
Ar esat gyvenę tokioje vietoje?
Ne, ji ne mūsų nosiai.
Kaip išvis sužinojai, kas čia?
Ar žinai, kas yra knygos?
Palaukit, mes ten eisim?
Taip, turim pasiekti laiptus kitoje pusėje.
Aš nemoku plaukti.
Rimtai?
Manot, karantino zonoje turim baseinų?
Ne, gudruole, turėjau galvoje...
Iš kur galėjau žinoti?
Kaip šlykštu.
Žiūrėkit.
Din, din!
Sveiki. Norėčiau užsakyti geriausią kambarį.
Gerai, ponia. Paimti jūsų bagažą?
Taip, ponia, tuojau pat.
Tu keistas vaikas.
Pats tu keistas vaikas.
Velnias!
Atsiprašau.
Viskas gerai?
Taip.
Viskas nuostabu.
Po velnių. Eina sau.
Liaukis, nebuvo taip jau blogai.
Pabandyk užlipti į dešimtą aukštą su mūsų keliais, pažiūrėsim, kaip jausiesi.
Kada tai nutiko?
Gal šitos?
Ne.
Ką gi, gal galiu užlipti ten.
Apeisiu aplinkui ir atidarysiu iš vidaus.
Ne, aš smulkiausia.
Man būtų lengviau pralįsti.
Bet jei žūsi, nieko negausim. Lik čia.
Padėsi?
Viskas gerai?
Taip.
Čia tikra betvarkė, porą minučių užtruksiu.
Gražus peilis.
Kur to išmokai?
Cirke.
Iš kur tu?
Iš Teksaso.
O Tesa?
Iš Detroito. Jis Mičigane.
Lankau mokyklą. Žinau, kur yra Detroitas.
Tai judu...
Neatsakysiu.
- Kaip atsidūrei Bostone? - Neatsakysiu.
Apie mane daugiau neklausinėk.
Kiek laiko gyvena Infekuotieji?
Maniau, kad lankai mokyklą.
Ji labai prasta.
Kai kurie išgyvena mėnesį ar du.
Bet yra ir tokių, kurie gyvena jau 20 metų.
Esi kada tokį nužudęs?
Taip, daugybę esu nužudęs.
Ar buvo sunku?
Žinant, kad kažkada jie buvo žmonės.
Kartais.
O tas vyras vakar vakare?
Nuleisk ginklą, Džoeli.
Kas dabar?
Jų tiek daug.
Kai čia lankėmės paskutinį kartą, jie dar buvo giliai pastatų viduje.
Bet turbūt atėjo vis daugiau žmonių, ieškančių karantino zonos.
Įėjo vidun, ieškodami priedangos,
ir taip miestas buvo naikinamas. Po truputį, kasmet vis labiau.
Jie susijungę.
Labiau nei gali įsivaizduoti.
Grybelis auga ir po žeme.
Ilgos gijos, kaip laidai, kai kurios tęsiasi beveik porą kilometrų.
Užlipi ant kordicepso lopinėlio vienoje vietoje
ir gali pažadinti dešimt Infekuotųjų kur nors kitur.
Jie žino, kur esi, ir ateina.
Tave irgi gali suplėšyti į gabalus.
Supranti?
Tai svarbu.
Stengiuosi, kad išliktum gyva.
Taigi, į tą pusę neisim.
Ne.
Tai ką darysim?
Trumpesniu keliu?
Muziejus.
Turbūt juokaujat.
Galim apeiti per viršutinį aukštą.
Tada turbūt viskas gerai.
- Anksčiau dažnai ten eidavom. - Gerai.
- Viskas buvo gerai. - Nuostabu.
Visiškai sudžiūvęs.
Tai gali reikšti, kad jie visi čia pagaliau išmirė.
Vaje.
Marlena tau įdėjo ir jį, ar tik sumuštinių?
Taip.
Gerai, papildomos taisyklės.
Eisim lėtai.
Jei su kuo nors susidursi, stok už mūsų
ir lik ten, gerai?
Taip.
Turiu papildomą ranką.
Sveikinu.
BOSTONO MUZIEJUS SVEIKI ATVYKĘ
Suvenyrų parduotuvė ATIDARYTA Sveiki atvykę
Taip, iškepęs.
Pagaliau nors kiek pasisekė.
Turbūt čia ir reikėjo eiti.
Velnias.
Kas, po galais, tai padarė?
Gal...
Gal jis buvo užpultas lauke
ir atšliaužė čia pro duris.
Durys buvo atidarytos. Gal atidarė jis.
Nieko negirdžiu.
Ką turėtum girdėti?
Norit pasakyti, tai padarė Infekuotasis?
Vienas mane buvo užpuolęs, tai atrodė visai kitaip.
Gerai, nuo dabar
tylėsim.
Ne tyliai kalbėsim, o tylėsim.
- Na... - Neklausinėk.
Daryk, ką sakau.
NEPRIKLAUSOMYBĖS SALĖ
Jie nemato, bet girdi.
Bėk!
Bėk! Bėk!
Tu sveika?
Pasitempiau kulkšnį, bet...
taip.
Tu sveika?
Na, neapsikakojau...
Juokaujat?
Jei tai turėjo nutikti vienam iš mūsų...
Dingstam iš čia.
Apsirišk ranką.
Ačiū.
Ten?
Taip, žinau, kad atrodo baisiai...
Ten buvo baisu.
Čia tik lentos.
Palauk ten.
Duok mums minutėlę.
Turbūt jų sutiksim daugiau.
Tada tai ir spręsim.
Pabaigsiu pati.
O kaip vaikas?
Pirmas įkandimas gal ir nesuveikė, o kaip antras?
Gal tiesiog pasidžiauk gera naujiena?
Sugebėsi?
Negali pakęsti minties, kad bent kartą galim laimėti?
Eik, prižiūrėk ją.
Šito tikėjaisi?
Sunku pasakyti.
Bet vaizdas tikrai gražus.
Pirmyn, turim nueiti, kol nesutemo.
Kur jie, po velnių?
Likit ten.
Džoeli?
Kas čia vyksta?
Nežinau.
Jie įėjo vidun.
- Einam. Einam! - Tesa.
Tesa!
Eina sau.
Jėzau.
Gerai.
Čia turi būti radijas ar kas panašaus.
Kas juos nužudė? FEDRA?
Ne.
Vienam buvo įkąsta.
Sveikieji kovojo su sergančiais. Visi pralaimėjo. Tesa.
Ką darai?
Kur Marlena sakė, kad nori tave nuvežti?
Ele?
Nežinau, tiesiog į vakarus.
Tiesiog į vakarus. Po velnių.
Ką gi, kuris nors iš jų turi turėti žemėlapį.
Džoeli, gal gali man padėti?
Ne!
Tesa, viskas baigta.
Grįžtam namo.
Ten ne mano namai!
Aš lieku.
Anksčiau ar vėliau
sėkmė turėjo mus apleisti.
Velnias.
Ji infekuota.
Parodyk.
Džoeli...
Oi... Ar ne?
Nusivyniok tvarstį.
Žiūrėk.
Džoeli.
Tai tikra.
Džoeli, ji tikra.
Nuvesk ją pas Bilą ir Franką.
- Ne. - Jie ją iš tavęs perims.
Jie viskuo pasirūpins.
Ne, negaliu. Jie jos neims.
Ims, nes tu juos įtikinsi. Taip.
Niekada nieko tavęs neprašau. Neprašau suprasti, kaip aš
- jaučiausi... - Ne.
Užsičiaupk, neturiu laiko.
Tai tavo šansas.
Nuvesk ją ten.
Pasirūpink, kad ji liktų gyva.
Ir viską sutvarkyk.
Viską, ką padarėm.
Prašau, Džoeli, sutik. Prašau.
Velnias!
- Kiek? - Visi.
Gal minutė.
Ką darai?
Pasirūpinsiu, kad nesektų paskui jus.
Džoeli.
Gelbėk, ką gali išgelbėti.
Ne!
Nepalikim jos!
Traukis nuo manęs, šikniau!
Niekur su tavim neisiu!
Subtitrus vertė: Albina Griniūtė