JAKARTA, INDONÉSIE 24. ZÁŘÍ 2003
Za ten oběd se omlouvám.
Není třeba.
Už jsem končila.
Promiňte, pane.
Spáchala jsem nějaký zločin?
Ovšem, že ne.
Máte správnou osobu?
Jste Ibu Ratna.
Profesorka mykologie,
Indonéská univerzita.
Máme správnou osobu.
Ibu Ratno, podívejte se na ten vzorek.
Můžete si všimnout...
Vyvodí své vlastní závěry.
Tohle je ophiocordyceps.
Proč jste použili chlorazol k přípravě snímku?
Protože se používá k přípravě vzorků z lidí.
Cordyceps nemůže přežít v lidech.
Když se vám udělá špatně,
rychle odejděte.
Spodní část její levé nohy.
To kousnutí je od člověka?
Kdy se to stalo?
Přibližně před třiceti hodinami.
Kde?
Ve mlýně na západní straně města.
Perfektní substrát.
A pak?
Normální žena, pak náhle agresivní.
Napadla čtyři spolupracovníky, kousla tři z nich.
Zamkli ji v koupelně, přijela policie...
pokusila se na ně zaútočit a oni ji zastřelili.
Co se stalo s lidmi, které kousla?
Vzali je na pozorování.
O několik hodin později...
bylo nutné je podle protokolu
popravit.
Kdo kousl ji?
To nevíme.
Takže je pořád někde tam venku.
Jsou pohřešovaní jiní pracovníci?
Čtrnáct.
Ibu Ratno,
vzali jsme vás sem, abyste nám pomohla zabránit šíření.
Potřebujeme vakcínu,
nebo lék.
Studiem těchto věcí jsem strávila celý život.
Tak mě prosím dobře poslouchejte.
Neexistuje žádný lék.
Neexistuje žádná vakcína.
Tak, co máme dělat?
Bomby.
Začněte bombardovat.
Vybombardujte tohle město...
a všechny v něm.
Promiňte.
Mohl by mě někdo odvézt domů?
Chtěla bych být se svou rodinou.
Brýtro.
Vypadám snad nakaženě?
Ukaž nám ruku.
Jo, nezhoršuje se to, že ne?
Když jsme volně ve městě, proč na nás neútočí?
- O to se nestarej. - Budu.
Co Marlene dělala s nakaženým děckem?
Nejsem nakažená.
Našla mě, když už mě kousli.
- A nezastřelila tě? - Očividně ne.
Zavřela mě a její lidi mě testovali každý den,
jestli jsem nemocná.
Jak tě testovali?
Musím čůrat.
Jak tě testovali?
Musela jsem počítat do deseti a natáhnout ruku
a držet ji v klidu.
Ale myslím, že velký dojem
na ně udělalo, že se ze mě nestala příšera.
Tak můžu jít?
Fajn.
Tam vzadu si najdeš místo.
Na.
Vytrhni si pár stránek.
Nebude tady nic hroznýho?
- Jen ty. - Vtipný.
Zlomená.
Možná naštíplá.
Rychle se to zahojí.
- Přečkala noc. - Na tom nezáleží.
Dřív nebo později se to stane.
Dobře? Pořád jsme blízko Zdi. Propašujeme ji zpátky do KZ,
najdeme jiný způsob, jak tu baterii získat.
Tohle je naše nejlepší šance.
Když ji vezmeme zpátky do KZ, někdo si všimne její ruky,
udělají jí sken.
- Pak ji zabijí. - Lepší oni než my.
Musíš o tý holce přestat mluvit,
jako by před sebou měla nějaký život.
Máš hlad?
Můžeme se s tebou rozdělit.
Dík. Marlene mi dala vlastní.
To je kuře?
Jo.
Marlene říkala, že ho mají od pašeráků.
Asi ne od vás.
- Hej. - Proč...
Proč jsi pro Marlene tak důležitá?
A nelži mi.
Nebo tě vezmeme zpátky.
V tom případě nedostanete svou baterii.
Tys to slyšela?
Tak jsi musela slyšet, že tě chce zastřelit.
Budu s tebou mluvit, jako bys byla dospělá.
Dobře?
S Joelem nejsme dobří lidé.
Děláme to pro sebe.
Protože očividně máš nějakou cenu.
Ale nevíme jakou, když nevíme, co máme.
Takže odpověz na mou otázku.
Neměla jsem to říkat
a teď to říkám prvním lidem, co...
Někde na západě je základna světlušek.
S doktorama. Pracují na léku.
To jsem už slyšel.
A cokoli se mi stalo,
- je klíč k... - Klíč k nalezení vakcíny.
O to jde?
Slyšeli jsme to už milionkrát.
Vakcíny, zázračné léky. Nic z toho nefungovalo. Nikdy.
Naser si. Neprosila jsem se.
To jsme dva.
Tohle neskončí dobře, Tess.
Musíme se vrátit.
Prostě to dokončíme.
Nezáleží na tom, jestli je, co říkají světlušky.
Jestli věří, že je,
pak... dostaneme, co chceme.
Jestli se začne cukat...
Přestaň.
Tak jo.
Dobře?
Dobře.
Dáš mi zbraň?
- Ani náhodou. - Ne.
No jo, Ježíši. Fajn.
Budu na ně muset hodit sendvič.
Dobrý.
Jo.
Za světla to vypadá jinak, co?
Měli bychom sebou hodit.
Je to jako na Měsíci.
Tady bombardovali?
Jo.
Vzali takhle většinu velkých měst.
Museli to šíření nějak zastavit.
Tady to fungovalo, ale jinde ne.
Radnice je tamhle.
Rovně je to deset minut chůze.
- Takže... - Oklikou nebo zkratkou?
Oklikou nebo je po nás.
Jsem pro okliku.
Podle těch omezených informací.
Musíme to zkontrolovat z hotelu.
Dobře.
Tak kde sakra jsou?
Až budou poblíž, poznáš to.
Minule jsem to taky nepoznala.
Jak tě kousli?
Znáš ten starý obchoďák v KZ?
Ten, co je zabedněný a nikdo tam nesmí chodit? Nikdy
Ten?
To je jedno. Vplížila jsem se dovnitř.
Chtěla jsem vidět, jaké to je.
Nemyslela jsem si, že tam něco bude.
A pak na mě jeden vyskočil.
Myslela jsem, že jsem vyvázla, ale...
Takže jsi tam byla sama?
Jo.
Kolik ti je let?
Čtrnáct.
Páni.
Máš kuráž, sestro.
Díky.
Nikdo po tobě nepůjde, že jo?
Máma, táta, přítel?
Jsem sirotek,
a ne.
Všichni říkali, že volné město je šílené.
Jako že všude pobíhaj roje nakažených.
Tak to úplně není.
Lidi si rádi vymýšlí.
Takže neexistují super-nakažení, kteří vybuchnou a hodí na tebe spóry?
Sakra, doufám, že ne.
Nebo takoví s otevřenou lebkou, co vidí ve tmě jako netopýři?
Co to bylo?
Pojďme dál.
To si děláš srandu.
Bydleli jste někdy takhle?
Ne. Mimo naší ligu.
Jak vůbec víš, co to je?
Slyšel jsi o knihách?
Počkej, jdeme tam?
Jo, musíme se dostat ke schodům na druhé straně.
Ale já neumím plavat.
Vážně?
Myslíš, že máme v KZ bazény?
Ne, ty chytrá, myslím...
Nevím, jak jsem to měla vědět.
To je tak nechutné.
Koukni na to.
Cink, cink!
Ano, pane. Chtěla bych vaše nejlepší apartmá, prosím.
Ano, madam. Mám vám vzít zavazadla?
Ano, madam. Hned, madam.
Jsi divná.
Ty seš divnej.
Do hajzlu!
Promiň.
Jsi v pořádku?
Jo.
To je super.
Ty vole.
No tak, nebylo to tak špatný.
Zkus si vyjít deset poschodí s našima kolenama a uvidíme.
To se stalo kdy?
Možná tyhle?
Ne.
Můžu vylézt tam nahoru.
Obejít to a otevřít zevnitř.
Ne. Jsem nejmenší.
Bylo by pro mě snazší se protáhnout.
Ale když umřeš, nic nedostaneme. Zůstaneš tady.
Pomůžeš mi?
Dobrý?
Jo.
Je tu suť, chvíli to potrvá.
Hezkej nůž.
Kde ses to naučila?
V cirkusu.
Odkud jsi?
Z Texasu.
A co Tess?
Z Detroitu. To je v Michiganu.
Chodím do školy. Vím, kde je Detroit.
Takže vy dva jste jako...
Další.
- Jak jsi skončil v Bostonu? - Další.
Dost otázek o mně.
Jak dlouho infikovaní žijí?
Myslel jsem, že chodíš do školy.
Za moc nestojí.
Někteří vydrží měsíc nebo dva.
Ale někteří jsou tu skoro 20 let.
Už jsi nějakýho zabil?
Jo, spousty.
Bylo to těžký?
Když jsi věděl, že jednou byli lidi?
Někdy.
A co ten chlápek včera v noci?
Odlož zbraň, Joeli.
Co je?
Je jich tolik.
Když jsme tu byli naposledy, byli hluboko v budovách.
Ale asi tudy prošlo dost lidí, hledali KZ.
Šli se dovnitř schovat,
a tak zabírají víc a víc města. Kousek po kousku, každý rok.
Jsou propojeni.
Víc, než bys řekla.
Houba roste i pod zemí.
Dlouhá vlákna, jako dráty, některé se táhnou přes míli.
Šlápneš na kousek cordycepsu na jednom místě
a můžeš probudit tucet nakažených někde jinde.
Teď vědí, kde jsi a přijdou.
Proti roztrhání na kusy imunní nejsi.
Rozumíš?
Je to důležité.
Snažím se tě udržet naživu.
Takže tudy nepůjdeme.
Ne.
Co teda budeme dělat?
Krátká cesta?
Muzeum.
To si ze mě děláš srandu.
No, je tu cesta přes nejvyšší patro.
Tak je to asi v pohodě.
- Chodili jsme tam pořád. - Fajn.
- Bylo to v pohodě. - Super.
Je to suché.
Možná jsou konečně všichni mrtví.
Ach jo.
Dala ti Marlene baterku nebo jen sendviče?
Jo.
Dobře, další pravidla.
Půjdeme pomalu.
Když na něco narazíš, půjdeš za nás
a zůstaneš tam, jasný?
Ano.
Mám volnou ruku.
Gratuluju.
BOSTONSKÉ MUZEUM VÍTEJTE
Suvenýry OTEVŘENO Vítejte
Jo, je po nich.
Konečně, trochu štěstí.
Asi jsme tudy měli jít rovnou.
Sakra.
Co udělalo tohle?
Možná...
Možná ho napadli venku
a prolezl sem dveřmi.
Dveře byly otevřené. Mohl to být on.
Nic neslyším.
Koho byste slyšeli?
Říkáte, že to udělal nakažený?
Protože mě jeden napadl a takové to nebylo.
Dobře, od téhle chvíle
budeme neslyšní.
Ne tiší, neslyšní.
- No... - Žádné otázky.
Prostě mě poslechni.
SÁL NEZÁVISLOSTI
Nevidí nás, ale slyší.
Utíkej!
Jsi v pořádku?
Vyvrtnutý kotník, ale...
jo.
Jsi v pořádku?
Nenadělala jsem si do kalhot, tak...
Děláš si ze mě srandu?
No, jestli se to někomu z nás mělo stát...
Hele, vypadneme odsud.
Obvaž si ruku.
Díky.
Tamhle?
Jo, vím, že to vypadá děsivě...
Tamto bylo děsivé.
Tohle je dřevo.
Počkej tam.
Dej nám chvilku.
Před námi jich je nejspíš víc.
Tak se s tím vypořádáme.
Zvládnu to sama.
A co ona?
První kousnutí se nechytilo, ale co to druhé?
Co kdybys prostě přijal dobré zprávy?
Dokážeš to?
Nechceš si připustit, že bychom pro jednou mohli vyhrát?
Běž ji hlídat.
Představovala sis to takhle?
Ještě jsem se nerozhodla.
Ale ten výhled za to stojí.
Pojďte. Musíme se tam dostat před setměním.
Kde sakra jsou?
Držte se zpátky.
Joeli?
Co se to sakra děje?
Nevím.
Šli dovnitř.
- Pojď. Pojď! - Tess.
Tess!
Ty vole.
Ježíši.
Tak jo.
Musí tu být nějaká vysílačka nebo tak.
Kdo je zabil? FEDRA?
Ne.
Jednoho z nich kousli.
Ti zdraví bojovali s nemocnými. Všichni prohráli. Tess.
Co to děláš?
Kam Marlene říkala, že tě bere?
Ellie?
Nevím, jen na západ.
Jen na západ. Kurva.
No dobře. Někdo u sebe musí mít mapu, ne?
Joeli? Můžeš mi pomoct?
Ne!
Tess, je konec.
Jdeme domů.
Můj domov to není!
Zůstanu tady.
Chci říct,
naše štěstí muselo dřív nebo později dojít.
Sakra.
Je nakažená.
Ukaž mi to.
Joeli...
Jejda, že jo?
Sundej si obvaz.
Hele.
Joeli.
Tohle je skutečné.
Joeli, je skutečná.
Vezmi ji k Billovi a Frankovi.
- Ne. - Zbaví tě jí.
Zvládnou to sami.
Ne, nemůžu. Nevezmou ji. Ne.
Vezmou. Ty je přesvědčíš. Ano.
Nikdy tě o nic nežádám. Ani abys cítil to, co já,
- nebo... - Ne.
Sklapni, sakra. Nemám čas.
Tohle je tvoje šance.
Dostaň ji tam.
Udrž ji naživu.
A všechno napravíš.
Všechno, co jsme udělali.
Prosím, řekni ano, Joeli. Prosím.
Sakra!
- Kolik? - Všichni.
Máme tak minutu.
Co to děláš?
Zajišťuju, aby vás nesledovali.
Joeli.
Zachraň, koho můžeš zachránit.
Ne!
My ji neopustíme!
Pusť mě, ty kreténe!
Já s tebou nepůjdu!
Překlad titulků: Ludmila Vodičková