ДЖАКАРТА, ИНДОНЕЗИЯ
Извинявам се за обяда ви.
Няма нужда.
Тъкмо приключвах.
Извинете ме, сър.
Да не съм извършила престъпление?
Не, разбира се, че не.
Правилния човек ли прибрахте?
Вие сте Ибу Ратна.
Професор по микология
в Университета на Индонезия.
Вие сте правилният човек.
Ибу Ратна, бихте ли разгледали подготвения образец?
Може да забележите...
Нека сама прави заключения.
Това е офиокордицепс.
Защо сте използвали хлоразол при обработката на образеца?
Защото използваме този препарат при проби, взети от човек.
Кордицепсът не може да оцелее в човешкото тяло.
Ако ви прилошее,
моля, излезте бързо.
Долната част на левия крак.
Това ухапване от човек ли е?
Кога се случи това?
Преди около 30 часа.
Къде?
Фабрика за брашно в западната част на града.
Перфектен субстрат.
И после?
Нормална жена внезапно проявява насилие.
Напада четирима колеги и ухапва трима.
Заключват я в тоалетната, пристига полицията...
Опитва се да нападне и тях, и я застрелват.
Какво се случи с ухапаните хора?
Бяха поставени под наблюдение.
Няколко часа по-късно
се наложи съгласно процедурата
да бъдат екзекутирани.
Кой я е ухапал?
Не знаем.
Значи все още е на свобода.
Отсъстват ли други работници?
Четиринадесет.
Ибу Ратна,
доведохме ви тук, за да ни помогнете да спрем разпространението.
Нуждаем се от ваксина
или лекарство.
Прекарала съм живота си в изучаване на тези неща.
Затова ви моля да ме изслушате внимателно.
Няма лекарство.
Няма ваксина.
Тогава какво ще правим?
Бомбардирайте.
Започнете да бомбардирате.
Бомбардирайте града...
и всички в него.
Извинете.
Може ли някой да ме закара вкъщи?
Бих желала да съм със семейството си.
Добро утро.
Приличам ли на заразена?
Покажи ни ръката си.
Не се влошава, нали?
Щом сме в града, защо не ни нападат?
- Не се тревожи. - Ще се тревожа.
Какво прави Марлийн със заразено дете?
Не съм заразена.
Намери ме, след като бях ухапана.
- И не те застреля? - Очевидно не.
Заключи ме и ме тестваха всеки ден
дали се влошавам.
Как те тестваха?
Трябва да пикая.
Как... те тестваха?
Броях до десет, протягах ръце
и ги задържах.
Най-много ги впечатли,
че не се превърнах в шибано чудовище.
А сега може ли?
Добре.
Избери си място там.
Дръж.
Скъсай си няколко листа.
Няма ли нещо лошо тук?
- Само ти. - Много смешно.
Счупена е.
Може да е спукана.
Ще заздравее бързо.
- Остана жива след цяла нощ. - Няма значение.
Рано или късно ще се случи.
Близо сме до Стената. Ще я върнем в зоната
и ще намерим акумулатор другояче.
Това е най-добрата ни опция.
Ако я върнем в зоната, някой ще забележи ръката й
и ще я сканират.
- И ще я убият. - По-добре те, а не ние.
Не говори така,
сякаш я чака някакъв живот.
Гладна ли си?
Ще ти дадем от нашата.
Благодаря. Марлийн ме изпрати с моя.
Това пиле ли е?
Да.
Вземали го от контрабандисти.
Явно не сте вие.
- Хей. Хей. - Защо...
Защо си толкова важна за Марлийн?
И не ме лъжи.
Или те връщаме обратно.
Върнете ли ме, няма акумулатор.
Чула си значи.
Значи си чула, че иска да те застреля.
Ще говоря с теб, сякаш си възрастен.
Разбра ли?
Джоул и аз не сме добри хора.
Правим това за себе си.
Защото очевидно струваш нещо.
Но не знаем колко струваш, ако не знаем какво си.
Така че ми отговори.
Уж да не казвам,
а сега да кажа на първите...
Има лагер на Светулките някъде на запад.
С лекари. Разработват лекарство.
Чувал съм го.
Случилото се с мен
- е ключът към... - Ваксината.
Това ли е?
Чували сме го милион пъти.
Ваксини, чудодейни лекове. Но не става.
Не съм го искала.
Нито пък аз.
Това няма да свърши добре, Тес.
Трябва да се върнем.
Нека я заведем.
Няма значение дали е това, което казват Светулките.
Щом вярват, че е такава,
ще получим това, което искаме.
Само да мръдне погрешно...
Недей.
Да. Добре.
Съгласен ли си?
Добре.
Може ли оръжие?
- Абсолютно не. - Не.
Добре бе, добре.
Ще ги замеря със сандвича.
Чисто е.
Да.
Друго е на дневна светлина.
Трябва да тръгваме.
Прилича на преебана луна.
Тук ли бомбардираха?
Да.
Удариха така по-големите градове.
Трябваше да забавят разпространението.
Проработи тук, но не и на повечето места.
Кметството е отсреща.
Десет минути, ако вървиш направо.
- Значи... - По дългия или по краткия път?
Тоест по дългия или по "гарантирано пукваме" път.
Гласувам за дългия.
Въз основа на малкото информация.
Трябва да проверим от хотела.
Добре.
Защо ги няма още?
Ще разбереш, като са близо.
Предния път не разбрах.
Как те ухапаха?
Знаеш ли стария мол в карантината?
Запечатания и закования, в който никой не трябва да влиза ли?
Този ли?
Все тая. Аз влязох.
Исках да видя как е.
Не мислех, че има нещо.
И един просто ми изскочи от нищото.
Реших, че съм избягала...
Значи си била само ти там? Сама?
Да.
На колко си години?
Четиринадесет.
Леле.
Големи топки имаш, сестро.
Благодаря.
Никой ли няма да те търси?
Мама? Тате? Гадже?
Сирак съм.
Не.
Всички казват, че в града е лудница.
Глутници заразени търчат навсякъде.
Не е точно така.
Хората си измислят истории.
Значи няма супер-заразени, които експлодират спори по теб?
Надявам се да няма.
Или такива с разцепени глави, които виждат в тъмното?
Какво беше това?
Продължаваме.
Това трябва да е майтап.
Била ли си в такъв хотел?
Не ми е по джоба.
Откъде знаеш какво е?
Чувал ли си за книги?
Ще влизаме в това?
Трябва да стигнем стълбището от другата страна.
Не мога да плувам.
Сериозно?
Мислиш, че има басейни в зоната?
Не, умнице, имам предвид...
Откъде пък да знам това?
Толкова е отвратително.
Вижте.
Дзън-дзън!
Да, сър. Бих желала най-хубавия апартамент, моля.
Да, госпожо. Да ви взема ли багажа?
Да, госпожо. Веднага, госпожо.
Ти си странно хлапе.
По дяволите!
Извинявай.
Добре ли си?
Да.
Направо страхотно.
Мамка му. По дяволите.
Не беше толкова зле.
Качи десет етажа с колене като нашите да те видим.
Това пък кога се случи?
Може би тази?
Не.
Може би ще мога да се изкача там.
Ще си проправя път и ще отворя отвътре.
Аз съм най-дребна.
Ще ми е по-лесно да мина.
Умреш ли, не получаваме нищо. Оставаш тук.
Ще ми помогнеш ли?
Всичко наред ли е?
Да.
Голяма бъркотия е, ще ми трябват няколко минути.
Хубав нож.
Къде се научи?
В цирка.
Откъде си?
Тексас.
Ами Тес?
Детройт. Това е в Мичиган.
Ходя на училище. Знам къде е.
Значи вие двамата...
Пас.
- Как се озова в Бостън? - Пас.
Без повече въпроси за мен.
Колко живеят заразените?
Мислех, че ходиш на училище.
От скапаните училища е.
Някои издържат около месец-два.
Има и други, които са наоколо от 20 години.
Убивал ли си някога?
Убил съм много от тях.
Беше ли трудно?
Защото някога са били хора?
Понякога.
Ами онзи тип снощи?
Свали оръжието, Джоул.
Сега пък какво?
Толкова са много.
Последния път още бяха вътре в сградите.
Но сигурно много хора са търсили зоната.
Потърсили са вътре подслон
и така са ставали все повече и повече. Година след година.
Свързани са.
Повече, отколкото мислиш.
Гъбата расте и под земята.
Дълги влакна, като жици, някои от тях по-дълги от километър.
Настъпваш петно кордицепс тук,
събуждаш дузина заразени някъде другаде.
Знаят къде си и идват.
Нямаш имунитет срещу разкъсване.
Разбираш ли?
Важно е.
Опитвам се да те опазя жива.
Значи няма да ходим натам.
Не.
Какво ще правим?
По краткия път?
През музея.
Сигурно се шегуваш.
Има път през последния етаж.
Значи всичко е наред.
- Преди постоянно го ползвахме. - Добре.
- Беше наред. - Страхотно.
Суха е като барут.
Може да значи, че вътре са мъртви.
Стига бе.
Марлийн даде ли ти, или само сандвичи?
Да.
Добре, още важни правила.
Движим се бавно.
Стане ли нещо, заставаш зад нас
и не мърдаш никъде, ясно?
Да.
Едната ми ръка е свободна.
Поздравления.
МУЗЕЙ БОСТЪН ДОБРЕ ДОШЛИ
МАГАЗИН ЗА СУВЕНИРИ ОТВОРЕНО
Мъртви са.
Най-накрая малко късмет.
Май трябваше още отначало да минем оттук.
По дяволите.
Какво е направило това?
Може би...
Може би е бил нападнат отвън
и да е пропълзял дотук.
Вратата е отворена. Може да е бил той.
Не чувам нищо.
Кого би чула?
Заразен е направил това?
Бях нападната от заразен, но не беше така.
Добре, оттук нататък
пазим тишина.
Не сме просто тихи, мълчим изцяло.
- Ами... - Без въпроси.
Изпълняваш.
ЗАЛА "НЕЗАВИСИМОСТ"
Не виждат, но чуват.
Бягайте!
Бягай! Бягай!
Добре ли си?
Навехнат глезен, но...
да.
Ти добре ли си?
Не се нааках в гащите, така че...
Стига бе!
Е, ако е щяло да се случи на някого от нас...
Да се разкараме от тук.
Увий ръката си.
Благодаря.
Там ли?
Знам, изглежда страшно...
Онова беше страшно.
Това е дърво.
Изчакай там.
Дай ни минутка.
Вероятно напред има още.
Ще го мислим тогава.
Дай, ще се справя.
А хлапето?
Първото ухапване не го е заразило, но второто?
Защо не приемеш добрия факт?
Можеш ли?
Не искаш да допуснеш, че може да победим?
Тръгвай. Иди я пази.
На това ли се надяваше?
Не мога да реша.
Но гледката е неповторима.
Дано стигнем, преди да се стъмни.
Къде са, по дяволите?
Останете там.
Джоул?
Какво, по дяволите, става?
Не знам.
Проникнали са.
- Хайде. Хайде! - Тес.
Тес!
Мамицата му.
Божичко.
Добре.
Тук трябва да има радио или нещо такова, нали?
Кой ги е избил? ФЕДРА?
Не.
Един от тях е бил ухапан.
Здравите са се сбили с болните. Всички са загубили. Тес.
Какво правиш?
Марлийн къде каза, че те води?
Ели?
Не знам. На запад.
На запад. По дяволите.
Някой от тях трябва да има карта, нали?
Ще ми помогнеш ли?
Не!
Тес, всичко свърши.
Прибираме се вкъщи.
Шибаният ми дом не е там!
Оставам.
Така де...
късметът ни все трябваше да свърши.
По дяволите.
Тя е заразена.
Покажи ми.
Джоул...
Опа, грешка.
Свали си превръзката.
Погледни.
Джоул.
Истина е.
Джоул, това е истина.
Заведи я при Бил и Франк.
- Не. - Те ще я поемат.
Те ще се справят.
Не мога. Те няма да я вземат.
Ще я вземат. Ти ще ги убедиш. Ще го направиш.
Не съм те молила за нищо. Нито за чувства,
- нито... - Не.
Млъкни, защото нямам време.
Това е шансът ти.
Заведи я.
Опази я жива.
И оправи всичко това.
Глупостите, които сътворихме.
Моля те, кажи "да", Джоул.
Мамка му!
- Колко са? - Всичките.
Може би минута.
Какво правиш?
Ще им попреча да ви последват.
Джоул.
Спаси, когото можеш.
Не!
Няма да я оставим!
Разкарай се от мен, копеле!
Няма да дойда с теб!
Превод на субтитрите: Камен Велчев