To vas najviše zabrinjava?
Da, bilo koji virus,
ali najverovatnije nešto slično gripu.
Zbog putovanja vazduhom?
Kroz vazduh, da, kašalj...
Izvinite, mislio sam na ljude u avionima.
To ste opisali u svojoj knjizi.
Da, novi virus na Madagaskaru,
recimo, mogao bi biti u Čikagu za par nedelja
i dobili smo globalnu pandemiju.
„Pan“ znači sve. Ceo svet postaje bolestan odjednom.
Doktore Njuman, vi ste takođe epidemiolog.
Da li i vas mogućnost virusne pandemije drži budnim?
Ne. -Ne?
U redu, ovo je kraj emisije.
Ne, čovečanstvo je u ratu sa virusom od samog početka.
Ponekad milioni ljudi umiru, kao u pravom ratu,
ali na kraju uvek pobeđujemo.
Da budemo jasni, vi mislite da su mikroorganizmi pretnja?
U najgorem smislu.
Bakterije? -Ne.
Volite da govorite „ne”. -Da.
Ne bakterije, ne virusi, pa...
Gljivice.
Da, to je uobičajena reakcija.
Gljivice izgledaju bezopasne.
Mnoge vrste znaju da nije tako.
Jer postoje neke gljivice koje ne žele da ubiju,
nego da kontrolišu.
Da vas pitam,
odakle dobijamo LSD?
Odakle ga vi dobijate?
Potiče od ergota, gljivice.
Psilocibin, takođe gljivica.
Virusi nam mogu dati bolest,
ali gljivice nam mogu izmeniti um.
Postoji gljivica koja inficira insekte.
Uđe u mrava, na primer.
Putuje kroz njegov krvni sistem
do mozga, a zatim ga poplavi halucinogenima
i tako ga pokorava svojoj volji.
Gljivica usmerava ponašanje mrava,
govori gde da ide, šta da radi,
kao lutkar sa marionetom.
I postaje sve gore.
Gljivici treba hrana za život,
tako da počinje da proždire svog domaćina iznutra.
Menja meso mrava svojim.
Ali ne dozvoljava da njena žrtva umre. Ne...
Održava svoju lutku u životu sprečavajući raspadanje.
Kako?
Odakle dobijamo penicilin? -Gljivica.
Dr Šonehajs, uzrujani ste.
Gljivična infekcija ove vrste je stvarna, ali ne kod ljudi.
Istina, gljivice ne mogu preživeti
ako je unutrašnja temperatura domaćina preko 34,5 stepena.
I trenutno nema razloga
da gljivice evoluiraju da izdrže više temperature.
Ali šta ako se to promeni? Šta ako...
na primer, svet postane malo topliji?
E, sada postoji razlog da evoluira.
Jedan gen mutira i askomicete,
kandida, ergot, kordiceps, aspargilus,
bilo koja od njih može postati sposobna da nam se ugnezdi u mozak
i preuzme kontrolu, ne milionima, nego milijardama nas.
Milijarde lutaka sa otrovanim umovima
fiksirane na jedan ujedinjujući cilj,
da širi infekciju do poslednjeg čoveka,
na bilo koji način.
I za to ne postoji terapija.
Nema preventive. Nema lekova.
Ne postoje. Čak ih nije moguće napraviti.
Dakle, ako se to desi?
Gubimo.
Vraćamo se uskoro.
7.08 SATI
Alarm.
Gde je mešavina za palačinke?
Jesam li...
Da, jesam. Izvini.
Htela sam da ti napravim rođendanske palačinke. Kunem se.
Znaš da ne volim palačinke.
Znam da ih ne voliš.
Bile su za mene.
Vitamin C.
Jesi li uradila domaći?
Razlomci?
Koliko ti je ono godina?
Trideset šest.
Uskoro ćeš da nosiš pelene.
Ko kaže da ih već ne nosim?
Ljuska.
Kalcijum.
Divno.
Ima li dovoljno za striku Tomija?
Bilo bi.
Hej.
Još si živ, stari seronjo.
Voli te. -Zavisi od mene.
Nije isto.
Mislim da je isto. -Definitivno je isto.
Mislio sam da jedemo palačinke.
Pokupićemo ti nešto usput.
Momci za beton dolaze tamo? -Da, rekli su možda.
„Možda”? Ne možemo da stavimo okvir bez betona, neće nam platiti bez okvira.
Mogli bismo dovesti još nekoga, da završimo brže.
Ne. Neću da delim posao. Jedva ga delim i sa tobom.
Mogli bismo u duplu smenu.
Stvarno?
Danas? -Znam, završiću do 21.00.
Do 21.00, je li tako?
Da.
Doneću tortu.
Obećavam.
Uznemirujuće stanje u Džakarti,
ali savetuju američke građane...
Džakarta. Gde je to, Bliski istok?
Nemam pojma. Definitivno je zemlja.
Možda deo Azije? -Džakarta nije zemlja.
Deo Azije ne znači da nije zemlja,
a u stvari, to je glavni grad Indonezije.
Sranje. Ima nade za nas.
U redu.
Završi brzo, mi ćemo te odbaciti.
Još jedem ljuske jaja. -Imaš sedam minuta.
Majica ti je naopako.
Sranje.
Pukao je.
Saro!
Ćao, komšinice.
Zdravo.
Koni je pitala za tebe.
Pošto odavno nisi svraćala.
To će ga učiniti srećnim.
Mogla bih da dođem posle škole, ali samo na kratko.
Koliko god možeš.
Možete da mesite ili nešto tako.
Kad smo kod toga...
Imamo viška ovde. Želite li biskvite?
Tata, ti voliš biskvite.
Volim.
Ali sam na dijeti.
Na čemu? -To je...
Znaš šta? Žurimo.
Ali Sara će da dođe kasnije. Ostaće koliko god želite.
Ispričaće vam o toj dijeti.
Odlično, obavestiću Koni.
Sjajno.
Nemate pojma koliko je uzbudljivo slušati taj razgovor.
Ugasi to.
Srećan ti rođendan.
OPERACIJA PUSTINJSKA OLUJA RATNI VETERAN
OSTIN, TEKSAS 26. SEPTEMBAR
Želim da napišete ovaj dijagram tačno kao što sam ja.
Uvek subjekat i predikat.
Glagol i imenica.
Rečenica je: „Gde ideš?”
Subjekat je „ti”.
Ideš...
Predikat.
„Gde”. Prilog.
Vidite? Treba da imate neko znanje.
Kunem se da će vam koristiti u životu.
Verujte mi, zato smo ovde.
U redu? Dakle, „ti” je subjekat...
Da, to morate da znate.
Da, na kontrolnom je sledeće nedelje.
Domaći zadatak predajte sutra do kraja nastave.
Dvadeset dolara.
To je sve?
Dobro, 30 dolara.
Dvadeset je u redu.
Samo feder. Uradiću to odmah.
Po ceo dan.
Kunem se.
Zatvaramo.
Gotovi smo za danas.
Sada je 15.15, zatvaramo u 19.00.
Žao mi je, ne može da završi. -Gotovo je.
Idi kući.
Tu si, dušo.
Izvinite.
Zabrinula sam se.
Uzimala sam nešto za tatu.
Zdravo, Mersi.
Je li sve u redu?
Na vestima?
Kao šta, dušo?
Pa, bilo je puno policije na ulici danas.
Tako je svaki dan, zar ne?
Ljudi treba da se pomire sa Isusom.
Tri eksera i jedan krst čine oproštaj.
Mislila sam da napravimo kolačiće.
Sa čokoladom?
Grožđicama.
Hajde, mama.
Zeleno je. Ti to voliš.
Evo nas.
Ne znam zašto pričam s njom.
Totalno je gluva.
Hoćeš li da mi pomogneš?
Dolazim.
Gospođo Adler?
Mogu li da pozajmim?
Da, naravno. Denijev je.
Znate šta? Tata će se uskoro vratiti, treba da idem.
Sigurna si? -Da.
Ponećeš kolačiće.
Nema komentara iz policijske uprave Ostina
u vezi sa velikim brojem nasilnih incidenata u gradu.
Neki kažu da je kriva nova ulična droga.
Više o tome u nastavku sa Manuelom Sančez koja izveštava uživo...
Konačno si zaključala vrata.
Bravo.
Da.
Deset je sati. -Znam.
Dali su nam pogrešnu veličinu zaglavlja.
To tebi ništa ne znači. Izvini.
Gde je torta?
Sranje.
Ma daj, čoveče. -Sutra ću je doneti.
Zakuni se ili ne dobijaš poklon.
Imaš poklon za mene?
Zakuni se.
U svoj život.
Pa...
Popravila sam ga.
Da li si?
Šta je? -Ne čujem ništa.
To je bilo grozno.
Ti si grozan. -Da, znam.
Odakle ti novac za ovo?
Od droge.
Prodajem drogu. -Bolje nego ono što ja radim.
Bilo je samo 20 dolara.
Koje sam ukrala od tebe.
Mogla sam da ukradem 60, ali sam vratila siću,
jer sam pošten lopov.
Osim toga, bitna je namera.
I nikada to ne bi sam uradio. Pa...
Hvala ti.
Ima još jedan.
Pozajmila sam od Adlera.
KURTIS I VAJPER 2
Ovo je onaj sa izbrisanim scenama.
Da. Zamisli koliko mora da su loše.
Hajde, ubaci ga.
Dok ti je još rođendan.
Nemoj da zaspiš.
Naravno da neću. Previše je zanimljivo.
Halo?
Džoele, ja sam. Dobro sam.
Da?
Ali sam u zatvoru.
Prokletstvo.
Ovog puta nisam kriv.
Bio sam u baru. Neki tip je poludeo, krenuo na konobaricu.
Uleteo sam, nokautirao ga. Policajci se pojavili.
Nije bitno, moraš da me izvučeš.
Sada? -Petak je.
Ako me ne izvučeš večeras, tu sam ceo vikend.
Ovo je jebena ludnica, Džoele. Moram da izađem.
Koji zatvor? Okruga Trevis?
Da, na desetoj.
Prokletstvo, Tomi.
Žao mi je.
Molim te.
U redu.
Jebeni idiot.
11.03 SATI
2.16 SATI
Tata?
DRŽAVNA UZBUNA
OBJAVA O HITNOM POSTUPKU
...u kućama. Policija i hitne službe su u oblasti
i izdaće dalja uputstva.
Ostanite u kućama. Policija...
Polako, Mersi.
Otkud ti ovde?
Hajde da te vratimo kući.
Hajde, Mersi, molim te.
Mersi!
Gospođo Adler?
Pomozi mi.
Ulazi u kamion! Odmah! Brže!
Šta radimo, Džoele?
Ubio si je.
Dušo, žao mi je.
Džoele, moramo da idemo. -Saro, slušaj me.
Nisu samo Adlerovi. Ali mi ćemo biti hrabri.
I izaći ćemo iz ovoga.
Hej. Idemo. Hajde.
Ulazi.
Džoele?
Denis, vraćaj se u kuću!
Zaključaj vrata, odmah!
Hajde. Ulazi.
Veži se.
Drži se.
Isuse Hriste, Džoele!
Ideš na sedamdeset... -Sedamdeset jedan, znam.
Tata... -Ne znamo.
Kažu da je virus. Neka vrsta parazita.
Da li je to od terorista? -Ne znamo.
Jesmo li mi bolesni? -Ne, naravno da ne.
Zašto su stvari eskalirale? -Nema mobilnog, nema radija.
Pre par minuta, novinar je brbljao. -Kako znaš?
Šta?
Kako znaš da nismo bolesni?
Kažu da su to uglavnom ljudi u gradu.
Zato su blokirali autoput.
Bože.
To je Džimijeva kuća.
Adlerovi su vodili nanu u grad.
U bolnicu.
Tako je. To je verovatno razlog.
Ali i vi ste često išli, zar ne?
Mi smo u redu. Veruj mi.
Dobro.
Hej, uspori! Uspori. Hej!
Šta to radiš? -Imaju dete, Džoele.
I mi isto. Samo vozi. -Hej, čekaj!
Mogli smo da ih stavimo pozadi. -Ne!
Ne, molim te!
Molim te!
Neko drugi će naići.
Jebiga!
Svi su isto pomislili.
Ne mogu da se probijem. -U redu.
Hajde da razmislimo.
Jebiga! -Idi preko polja.
Presečemo i nastavimo... Na zapadnoj strani.
Da. Zapad. U redu, drži se.
Sranje!
Jebena vojska! -Zar to nije dobro?
Dobro je za njih. Ali pokušavamo da dođemo do tog autoputa.
Nastavi dalje. Idi na sever.
Mogla bi da bude gužva. -Ne možemo na jug,
ne možemo na istok, na zapad. Gde treba da idemo?
Tomi, hajde!
Da, znam to mesto. Može da posluži.
Da, ali šta onda? -Ne znam.
Meksiko. Samo daleko...
Koliko možemo. Koliko ima goriva?
Tri četvrtine rezervoara. -Dobro.
Idemo kroz grad, preko terena za golf pored reke, pravo,
nastavljamo autoputem na drugoj strani blokade
i onda smo napolju.
Možda je svugde.
Možda nemamo gde da odemo.
Šta jebote?
Sranje. Moramo okolo.
Drži se.
U redu, samo nastavi.
Sranje! Tomi!
Tomi, ne možeš da staneš ovde.
Ne mogu da vozim kroz njih.
Jesi li ozbiljan? Samo vozi!
Nazad!
-Pokušavam!
Tomi, idi brže!
Moramo da idemo! -Pokušavam da idem.
Pronađi uličicu. -Kakva uličica? Svuda su ljudi.
Vozi preko njih. Moramo da se maknemo sa ove ulice.
To i pokušavam, Džoele. -Bićemo dobro. Samo vozi.
Tata?
Sranje.
Miči se.
Miči se!
Saro.
Ostani tu, ne pomeraj se.
Tomi, jesi li dobro?
Da, dobro sam.
Saro, ne gledaj.
Gledaj u mene, u redu?
Žao mi je, dušo. Znam.
Dođi. Drži se za mene. Dođi ovamo.
Držim te.
Jesi li dobro?
-Moj zglob.
U redu. -Moramo da se maknemo sa ulice!
Sranje!
Tomi?
Tomi!
Idite do reke. Doći ću nekako!
Nosi je odavde, Džoele. Idi!
Ne možemo ga ostaviti. -Biće dobro. Možeš li da trčiš?
Ne.
Gledaj u mene. -U redu.
U redu? -U redu.
Ne gledaj nigde drugde.
Dobro.
U redu je, dušo. Sigurna si.
Ne miči.
Moja ćerka je povređena.
Zglob. -Stani tu.
U redu.
Polako.
Nismo bolesni.
Imam dva civila pored reke.
Jedan je povređen.
Skočni zglob.
Šta je sa strikom Tomijem?
Prvo ćemo te odvesti negde na sigurno.
Onda ćemo se vratiti po njega.
U redu. -U redu.
Izvini, ponovi?
Hej! Niko ti nije rekao da se pomeraš.
Da, gospodine.
Nismo bolesni.
Gospodine...
Nismo bolesni!
Žao mi je.
Molim te, nemoj.
Bože.
Ne.
Dobro si.
Dobro si. Pomeri ruku, dušo.
Pomeri ruku.
Znam, dušo. Znam.
Znam da boli.
Hajde.
Hajde, dušo.
U redu je, dobro si.
Znam.
Znam da boli.
Bićeš u redu. U redu.
Dušo, slušaj me.
Moram da te podignem, u redu?
Moram da te podignem.
U redu?
Hajde.
Hajde. Znam, dušo.
Znam!
Tomi, pomozi mi!
Džoele...
Hajde, devojčice.
Devojčice, moram da te podignem.
Hajde.
Hajde, ustani.
Hajde, devojčice.
Hajde.
DVADESET GODINA KASNIJE
Ne želimo da padneš sa stolice.
Kako se zoveš?
Jesi li sam?
I...
Kako si ovo dobio?
Tu će malo da golica. Evo ovde.
Šta misliš da nakon što ti damo neki lek,
nađemo tvoju omiljenu hranu?
Šta kažeš na to?
A onda ćemo ti nabaviti novu odeću,
i igračke, koliko god želiš.
To je samo mala igla.
U redu je.
Siguran si.
Ne mogu.
Deset.
Imaš li još nešto?
Ništa danas.
Sutra imamo čišćenje ulica...
ili održavanje kanalizacije.
Šta se plaća više?
Ono sa govnima.
Treća smena. Početak u 16.00 sati.
POLICIJSKI SAT 18 - 6 SATI
HAPSIMO SVE BEZ FEDRA ODOBRENJA
PRIJAVI ZNAKE KORDICEPS INFEKCIJE
PERTLE ZA CIPELE 1 KARTICA PERTLE ZA ČIZME 2 KARTICE
Džejson Čoj, kršenje EMC 342.3,
neovlašćeni izlaz iz zone karantina.
Marija Elisiano,
prekršaj EMC 342.7,
neovlašćeni ulazak u zonu karantina.
Svakome od vas je suđeno po vojnom zakonu,
i veće vojnog suda vas je proglasilo krivim.
Uz kaznu smrti pogubljenjem,
ovlašćenom od strane EMPA,
Član jedan, odeljak pet...
Hajde.
Ili da te samo upucam.
Da, ali šta bi onda radio?
Fali ti pet.
Oksi? -Hidro.
Koliko star? -Tri meseca.
Iz Atlante?
Ne znam odakle je, samo znam da je pravi.
Ako je pravi, onda je iz Atlante.
FEDRA ima fabriku dole u ZK.
Navodno prave samo dve stvari.
Tablete i metke.
Metke i tablete. -Što više pucaš u ljude,
teže je spavati, valjda.
Valjda?
Želiš li ih ili ne?
Vrati mi kesicu.
Kako ide sa vozilom? -Sve sređeno.
Morao sam da potplatim momka u depou.
Koliko?
Četvorica u smeni, plus ja...
600 ukupno.
Ti kamioni su krntije s razlogom.
Nemaju akumulatore. Znam.
Mogu ti dati oko 200 za ostale
i 200 za tebe.
Dogovoreno.
Hej, učini sebi uslugu.
Narednih nekoliko noći nemoj da izlaziš.
Jebeni Svici dižu stvari u vazduh cele nedelje.
Dvojica naših momaka su ubijena jutros.
Šef nas tera da radimo duple.
Momci su nervozni i umorni.
U mraku je lako napraviti grešku.
Čuvaj se.
Da, i ti.
KADA SE IZGUBIŠ U TAMI, POTRAŽI SVETLOST
Šta hoćeš da kažem, Tes?
Ne tražim ništa da kažeš.
Naravno.
Nisam baš planirao...
da vas opljačkam.
Izvini.
Pa...
Hajde da to zaboravimo.
Šta ćeš još da uradiš?
Zadržaćeš me ovde?
Ubićeš me? -Tes. Daj.
Šta onda želiš, Roberte?
Želim da zaboraviš da se ovo dogodilo. -Završeno.
Ne radi to. -Šta?
To je samo akumulator.
Platila sam ti za njega, prodao si ga nekom drugom i potrošio novac.
Misliš da ja nikada nisam radila takva sranja?
Moji momci su te prebili. -Pa, kazni ih.
Odseci prst ili šta god želiš, baš me briga.
To su tvoji jebeni momci.
Šta je sa tvojim momkom?
Jer kad te vidi...
Postavi se na moje mesto. -On je odgovaran meni.
Dajem ti reč da te neće povrediti.
Reći ću mu da su me zaskočili...
„neki momci“.
A onda ti i ja idemo dalje.
Tvoje sranje mi je uništilo nedelju.
I volela bih da odem kući i pijem dok lice ne prestane da me boli.
Pa, jesmo li u redu?
Da...
Svi građani moraju odmah napustiti okolno područje.
Ne vraćajte se dok FEDRA ne dozvoli.
Svi građani moraju odmah napustiti okolno područje.
Ne vraćajte se dok FEDRA ne dozvoli.
Svi građani moraju odmah napustiti okolno područje.
Ne vraćajte se dok FEDRA ne dozvoli.
Svi građani moraju odmah napustiti okolno područje.
Ne vraćajte se dok FEDRA ne dozvoli.
Svi građani moraju odmah napustiti okolno područje.
Ne vraćajte se dok FEDRA ne dozvoli.
Sranje.
Svici, gore, dole! -Hajde!
Oslobodite Boston, seronje!
Pucaju.
Pucaju na nas. -Na kolena.
Ne, nisam Svit...
Ja nisam... Nisam Svitac!
Broji polako i jasno od jedan do deset.
Jedan, dva, tri, četiri... -Polako. I jasno.
Jedan.
Dva.
Tri.
Četiri.
Pet.
Šest.
Sedam...
Osam...
Jebi. Se.
I ispruži...
Navedi svoje ime.
Polako. -Veronika.
Isto kao i juče.
I prekjuče.
I dan pre. I...
Hej, ljudi će da me traže.
Ljudi iz FEDRE, čuješ li me?
Pusti me napolje ili ćete platiti, seronje!
Ne bi trebalo da budem ovde!
KADA SI IZGUBLJEN U TAMI
Hej, ima red.
„Reci tati da je devojčica,
to bi bilo dobro, zar ne?
Želeo je unuku.
Volim vas, Beka.“
Kraj poruke. Pročitaj mi.
Tačno.
73-K Orlando, gotovo.
Ništa?
Ima li šanse da dođe noću?
Spavaš i ne čuješ?
Kad spavam, Gabrijela sluša, ili moj sin, onaj pametni,
ne onaj drugi, živ bio.
Da je Tomi odgovorio, znali bismo.
A ti pričaš sa tornjem? -Svaki dan.
Preneli su mu poruku. Od tada ga nisu videli ni čuli.
To je to.
Nije dugo prošlo. -Prošle su tri nedelje.
Nikada mu ne treba više od dana da odgovori.
Siguran sam da je dobro.
Pokaži mi gde je toranj.
Nisi valjda ozbiljan.
Džoele, u Vajomingu je.
Sva ta otvorena polja...
Ti si sposoban momak,
ali tamo postoje gore stvari od inficiranih.
Čujem sve preko ovoga.
Tamo su pljačkaši, trgovci robljem...
Ali si „siguran“ da je Tomi dobro.
To je...
To je Kodi toranj.
K-Bar 4, ali ne znam tačno gde...
Sledeći!
Znaš šta, Džoele...
Džoele!
Neki momci su me zaskočili.
Koji momci? -Par tinejdžera.
Rekla sam neka sranja, nisam trebala.
Ti momci su rođeni nakon epidemije.
Nisu naučili da se svađaju, odmah se tuku.
Jebena 19-godišnja govna.
Čudo je da si živa.
Čudo je da je bilo ko od nas živ.
Ove nisu nove.
Ne.
Bila sam u FEDRA pritvoru ceo dan.
U svakom slučaju, nije važno.
Udahni duboko. -Šta?
Džoele. -Šta?
Momci koji su me zaskočili bili su sa Robertom.
Prodao je naš akumulator nekome drugom.
Ništa nije izgubljeno.
Ovakva sranja će se događati.
Sada to samo pustimo
i idemo da uzmemo nazad kartice ili akumulator.
Treba mi akumulator, Tes.
Kamion ne valja bez njega,
i ako uskoro ne dođem do Tomija, umreće!
Jebiga. Uzimamo i novac i akumulator. Ali, Džoele, slušaj.
Robert te se plaši.
Ako izletiš odavde kao Klint Istvud,
on će to da čuje i pobegne.
Treba duboko da udahneš.
Kome ga je prodao?
Ne znam. -Pa, gde je?
Ne znam.
Još.
Ali ćemo saznati tiho.
Razumeš?
Obećala sam Robertu da ga nećeš povrediti.
Ali jako bih volela da ga povrediš.
Hajde da uhvatimo tog seronju
i uzmemo svoj akumulator i kamion.
A onda idemo da nađemo Tomija.
U redu?
U redu.
Da vidimo šta ima više smisla...
Tim na jugoistoku 3?
Zadržala sam ih.
Imam pitanja.
U redu.
Dižemo u vazduh besmislene FEDRA ciljeve
po celoj ZK dve nedelje.
Već smo izgubili četvoro ljudi i...
Šta je poenta ovoga?
Je li to tvoje pitanje?
Jedno od njih.
Moj odgovor je sledi jebena naređenja.
I zašto je neka devojčica zaključana u sobi?
A momci koji je čuvaju neće ništa da kažu.
Naši ljudi pitaju šta se dešava, a ja ne znam šta da im kažem.
Reci im da slede jebena naređenja.
Vas dvoje, idite na jugoistok 3. Odmah.
Kim. -Marlin.
U ratu smo protiv vojne diktature
da povratimo demokratiju i slobodu. Zvuči li to tačno?
Da. -Da li pobeđujemo?
Jesmo li porazili FEDRU? Da li Svici pobeđuju bilo gde?
Pobuna zahteva vreme.
Ako se boriš 20 godina i ne postižeš ništa, nisi pobuna.
Samo grafit.
Ne napadamo FEDRU po celom ZK-u.
Napadamo ih ovde, ovde i ovde.
Gde smo sada?
Želim FEDRU svuda, osim ovde.
Želim da su što više ometeni, jer večeras,
svaki Svitac u Bostonu će biti u ovoj zgradi
i napuštamo ZK. Zauvek.
Odustajemo?
Ne, vodimo tu devojku zaključanu u sobi na zapad.
Od našeg čoveka u radio tornju u Sejlemu.
Da li je ovo stvarno?
Verujem da jeste.
Ne pričaj nikome.
Šta god ti je potrebno.
Šta god da treba.
Odvešćemo je tamo gde treba da ide.
Hej, prijatelju.
Ne brini. Ne želim ništa.
Ali ako se osećaš izgubljeno...
Reci mi da „potražim svetlo” i slomiću ti vilicu.
Pa, koštalo nas je nekoliko karata, ali imamo ga.
Navodno nosi akumulator u zgradu sa crvenom oznakom.
Ali pazi ovo,
ugao Stilman i Krosa.
Onaj koji je Migel koristio? -Mislim da jeste.
Možemo ići metro tunelom ispod Hejmarketa,
ući u zgradu odozdo i iznenaditi Roberta.
Naplatiti tom seronji.
Hajde.
Ti seronjo!
Jedan, dva, tri, četiri...
Ne plašiš se?
Onda me otključaj.
Kako bi bilo da počnemo sa „hvala”?
Za šta?
Za spašavanje života.
Ja sam im rekla da ne pucaju, ako se sećaš.
Zašto si ih zaustavila?
Doći ćemo do toga.
Pa, Veronika...
kako se osećaš?
Isto.
Da li će se dogoditi?
Ne.
Mogu li da idem?
Ne.
Neću nikome reći o ovome, kunem se.
Gde ćeš da ideš?
Nazad u vojnu školu FEDRE? Jedva čekaš da budeš vojnik?
Misliš da sam izabrala to mesto?
Ostavili su me tamo kad sam bila beba.
To je za siročad.
Nisu te „oni“ stavili tamo.
Ja sam.
Eli.
Jesi li ti moja jebena mama?
Da li izgledam kao tvoja mama?
Ne, ne izgledaš.
Moje ime je Marlin.
Ja sam vođa Svitaca u bostonskoj ZK.
Zašto bi me terorista ostavila sa FEDROM?
Jer bi tamo bila najsigurnija.
I bila si sigurna dok nisi odlučila da pobegneš.
I „terorista“?
Da li je Rajli bio terorista?
Zašto me ne pustiš kući?
Zato što imaš veću svrhu nego što je iko ikada mogao zamisliti.
Odlazimo večeras i vodimo te sa sobom.
On je ovde. -Pet minuta.
Ono što ću ti reći, ne smeš nikome ponoviti.
Jer ako to učiniš,
uveravam te...
umrećeš.
U redu.
Spreman?
Da.
To je taj.
Jebiga!
Sranje.
Ovaj je gotov.
Da.
Znam, samo... nisam to očekivala.
Znači nije bio ovde prošli put?
Ne.
Misliš da je sišao nakon što je zaražen?
Možda je ovde zaražen.
Idemo dalje.
Izgleda da su sve preoblikovali.
Verovatno 80-ih.
Svi su smanjivali kvadraturu da bi prodali više stanova.
„Ovo je bila emisija 'Građevinski ugao' sa Džoelom Milerom.“
Koliko daleko idemo?
Ovoliko daleko.
Pa, ovo... Ovo se otvara u hodnik.
Šta dođavola? Je li neko stavio klavir ispred?
Osećaš li to?
Da, barut.
Tes.
Pa, akumulator ne valja.
A ipak si pokušao da ga prodaš.
Dva puta.
Ti pohlepni seronjo.
Pomozi mi da ustanem.
Sranje.
Bože.
Samo... U redu.
Sranje, hajde.
Jebiga.
Džoele?
Marlin?
Jesi li dobro? -Da.
Eli.
Sranje! -Ne, u redu je. Biću dobro.
I ne možeš biti glupa ovako.
Znači, zbog vas nas je Robert zajebao?
Če Gevara iz Bostona?
Rat mora da ide prilično usrano
ako kupuješ od kretena kao što je on.
Da, tako nekako. Roba je bila loša.
I očigledno nije prihvatio „odjebi” kao odgovor.
Daj mi nož. -Šta će vam akumulator?
Nemoj. -Ne u nju.
Uperi ga u mene.
Da odgovorim na pitanje, treba za bolji razlog od vašeg.
Bez uvrede, ali Tomi je samo jedan čovek.
Naš posao je da znamo stvari. -„Da znate stvari.“
Ti si uzrok toga. Okrenula si brata protiv mene.
Dobro, Džoele. -Bilo je puno pucnjave.
FEDRA će doći. -Znam.
Večeras smo hteli da maknemo Eli iz zone.
Nećemo dospeti nigde ovako. Bar neko vreme.
Pa, sada mislim...
ti ćeš to da uradiš. -Đavola hoću.
Ne idem s njima! -Pusti da je uzmem.
Tes, nemamo vremena za ovo. -Nemate vremena?
Ko je ona?
Za tebe? Roba. -Mi ne krijumčarimo ljude.
Izvini. -Mogu ja to.
Kim, nemaš jebeno uvo na glavi!
Nemoj, molim te.
Tim Svitaca je čeka u starom Državnom domu.
Znam šta je tamo.
Išli smo sa čitavim eskadronom upravo iz tog razloga.
Ali sada nemam kamion, nemam eskadron,
FEDRA je na pet minuta. Jedino imam vas.
I znam za šta ste oboje sposobni.
Za dobro ili zlo.
Za šta su sposobni?
Odvedite je tamo, oni će vam dati šta vam treba.
Ne samo akumulator. Celu stvar.
Kamion pun goriva, oružje, zalihe, sve.
Kunem se.
Seronjo!
Veruješ joj?
Ni ja. Ali izgleda očajna.
Vozilo Svitaca obično znači uzeto od FEDRE.
Znači, dobra šansa da dođemo do Tomija u tome.
Čim predamo to dete...
Pričajte o tome, ali molim vas, setite se da krvarim.
Ovako ćemo.
Odvešćemo je do tvog tima u Državnom domu.
Ali pre nego što je predamo, daju nam sve što želimo.
Ako ne, ubijamo je na licu mesta.
Dogovoreno. -Stvarno? Tako brzo?
Jedino si ti važna.
Moj tim to neće ugroziti.
Seti se šta sam ti rekla. Idi po ranac.
Sada, Eli.
Idemo.
Džoele...
nemoj ovo da zajebeš.
Molim te.
Daj nam minut, u redu?
Šta dođavola?
Pa, kakav je plan?
Nema puno opcija, postoji kratki put ili duži put.
A kratki je noćna mora.
Mogli bi da je ostavimo, odemo do Bila i Frenka.
Snabdemo se svime što nam treba.
BILBORDOVA KNJIGA NAJVEĆIH HITOVA
Otići ćemo posle mraka. Ostani sa malom.
Čekaj, zašto moram...
Tes.
Tes!
B/F 60 - NIŠTA
70 - NOVA ZALIHA 80 - X
Ko su Bil i Frenk?
Radio je kôd za krijumčarenje?
Pesme '60-ih, nemaju ništa novo.
Pesme '70-ih, dobili su nove stvari.
Šta su '80-e?
Šta radiš?
Ubijam vreme. -Šta ja da radim?
Sigurno ćeš nešto da smisliš.
Sat ti je pokvaren.
Mrmljaš u snu.
Nikada nisam bila na drugoj strani Zida.
Pogledaj kako je mračno.
Vi često izlazite tamo?
Valjda. -Kada ste bili poslednji put?
Možda godinu dana. Zar je važno? -Ali znate gde da idete.
Pa ćemo biti u redu.
Da.
Kakva je tvoja priča?
Ćerka nekog glavonje ili nešto?
Nešto tako.
Radio se uključio dok si spavao.
Šta? Koja pesma?
Ponavljao je, kao...
Kao: „Probudi me pre nego što odeš“?
Sranje.
Uhvatila sam te.
Osamdesete znači nevolje.
Kôd razbijen.
Slušaj...
Mesto ispod Lankastera izgleda dobro.
Imaš jaknu u rancu?
Da. -Dobro, uzmi je.
Vreme je da krenemo.
Poštujte obavezni policijski sat za borbu protiv infekcije i pobune.
Jebote! Ja sam zapravo napolju.
Isuse Hriste. -Sranje.
U redu. Idemo levom ivicom oko tampon zone.
Ostani blizu i prati me.
Da, da, naravno.
Idemo.
Šta dođavola?
Hej, ne miči se.
Ne miči se!
Mora da me zezaš.
Hajde da razgovaramo o ovome.
Okreni se, na jebena kolena. -Čekaj...
Na jebena kolena.
Čekaj. -Šta sam rekao, čoveče?
Rekao sam da ostaneš kod kuće.
Na kolena.
Spusti se na kolena, na kolena.
Slušaj, pusti nas da ovo odradimo
i podelićemo karte sa tobom. -Hoćete li?
Da. -Blago meni.
Ruke na glavu. Oči napred.
Ruke na glavu!
Stvarno, čoveče? -Da. Radimo ovo po propisu.
Isuse Hriste.
U redu. Može li tri četvrtine?
Neovlašćeni izlazak. Za to će vas obesiti.
Dobro. Sve od ovog posla i tablete upola cene.
Upola cene? Bez cene.
Da rizikujem posao za upola. Nisi normalan.
Eli... Eli, šta... -Sranje!
Jebena kuja.
Makni se s puta!
Možemo ovo da sredimo.
Miči se!
Miči se.
Ne, ne. Ne, nisam bolesna.
Džoele! -Nisam bolesna!
Džoele! -Nisam bolesna, pogledaj!
Vidi, ovo je staro tri nedelje. -Sranje.
Niko ne traje više od dana! Izgleda li to kao dan staro?
Ubili biste me.
Trebalo bi da te ubijem! Kada se to dogodilo?
Nije važno! Moraš da mi veruješ.
Uhvatiće nas ako ne pobegnemo.
Džoele, moramo da idemo!
Moramo da idemo, Džoele!
Džoele!
FEDRA UPOZORENJE
ZONA BIOLOŠKE KONTAMINACIJE NE PROLAZI
Prevod titlova: Sandra Plavsic