A to vás trápi najviac?
Áno, akýkoľvek vírus,
no najskôr niečo podobné chrípke.
Kvôli lietaniu?
Áno, prenáša sa vzduchom. Kašľom…
Prepáčte, myslel som lietadlá.
Je to vo vašej knihe.
Áno, nový vírus z Madagaskaru
by mohol byť napríklad v Chicagu za pár týždňov.
A máme tu pandémiu.
„Pan“ znamená všetko. Celý svet by ochorel naraz.
Aj vy ste epidemiológ, doktor Neuman.
Aj vám spôsobujú vírusové pandémie bezsenné noci?
- Nie. - Nie?
Fajn, tak to bude nadnes všetko.
Nie, ľudstvo s vírusmi bojuje už od začiatku.
Niekedy zomrú milióny ľudí, ako v skutočnej vojne,
no napokon vždy zvíťazíme.
Ale aby bolo jasné, mikroorganizmov sa predsa obávate, však?
Ach, to veru áno.
- Baktérií? - Nie.
- Rád hovoríte nie. - Áno.
Nie baktérie, nie vírusy, takže...
Huby.
Áno, to je zvyčajná reakcia.
Huby nepôsobia práve nebezpečne.
Mnoho druhov vie, že opak je pravdou.
Existujú totiž huby, ktoré nezabíjajú,
ale ovládajú.
Viete mi povedať,
odkiaľ získavame LSD?
A odkiaľ vy?
Vyrába sa z huby menom kyjanička.
Psilocybín je tiež z húb.
Vírusy nám spôsobujú choroby,
no huby vedia zmeniť naše samotné mysle.
Existuje huba, ktorá infikuje hmyz.
Povedzme, že sa dostane do mravca.
Cez jeho obehovú sústavu mu prejde
až do mozgu, ktorý zaplaví halucinogénmi.
Tým myseľ mravca prispôsobí svojej vôli.
Začne riadiť jeho správanie,
hovoriť mu, kam má ísť, čo má robiť.
Ako bábkoherec s marionetou.
A to nie je všetko.
Huba potrebuje pre život potravu,
a tak začne svojho hostiteľa zvnútra požierať.
Časti mravca nahradí vlastnými.
Svoju obeť však nenechá zomrieť, to nie.
Udrží ju nažive tým, že bráni rozkladu.
Ako?
- Odkiaľ získavame penicilín? - Z húb.
Vyzeráte nervózne, Dr. Schoenheiss.
Takéto hubové infekcie sú skutočné, no nie v ľuďoch.
Pravda, huby neprežijú,
ak je teplota hostiteľa vyššia než 34,5 stupňa Celzia.
A v súčasnosti neexistuje dôvod,
prečo by sa huby mali prispôsobiť životu vo vyšších teplotách.
No čo ak sa to zmení?
Čo ak sa, napríklad, svet trochu oteplí?
Zrazu majú dôvod na evolúciu.
Zmutuje jediný gén a huby ako askomycéty,
candida, kyjaničky, cordyceps, aspergil...
Ktorákoľvek z nich sa nám zrazu bude vedieť zahryznúť do mozgu
a ovládnuť nie milióny, ale miliardy z nás.
Miliardy ľudí s otrávenými mysľami,
sústrediacimi sa na jediný spoločný cieľ:
rozšíriť infekciu na každého jedného človeka
a za každú cenu.
A nedá sa to liečiť.
Žiadna prevencia. Žiaden liek.
Neexistujú. Ani sa len nedajú vyrobiť.
Takže ak sa to stane?
Prehráme.
Vrátime sa po reklame.
Budík.
Kde je cesto na palacinky?
Ach, mal som...
Hej, mal. Prepáč.
Chcela som ti na narodeniny spraviť palacinky, prisahám.
Vieš, že palacinky nemám rád.
Viem, že ty nie.
Ale ja áno.
Vitamín C.
Máš domáce úlohy?
Zlomky?
Koľko to máš rokov?
Tridsaťšesť.
Čochvíľa budeš nosiť plienky.
A čo ak ich už nosím?
Škrupinka.
Vápnik.
Krása.
Bude dosť aj pre strýka Tommyho?
Bolo by.
Čau.
Ešte žiješ, ty starý trkvas?
- Aha, ako ťa ľúbi. - Je odo mňa závislý.
To nie je to isté.
- Ale je. - Celkom určite áno.
Myslel som, že budú palacinky.
Po ceste ti niečo kúpime.
- Budú tam betonári? - Vraj možno.
„Možno?“ Rám môžeme robiť až po betónovaní a zaplatia nám až za ten.
Tak najmeme niekoho ďalšieho, nech je to rýchlejšie.
Nebudem to deliť. Ledva som ochotný sa o tú prácu deliť s tebou.
A nedáme dvojitú zmenu?
To fakt?
- Dnes? - Ja viem. Do deviatej skončím.
Do deviatej, jasné?
Hej.
A prinesiem tortu.
Sľubujem.
Pokračujú nepokoje v Jakarte,
no americkým občanom odporúčajú...
Jakarta. Kde to je? Na strednom východe?
Nič mi to nehovorí. Isto nejaký štát.
- Možno je súčasťou Ázie? - Jakarta nie je štát.
Byť súčasťou Ázie neznamená, že to nemôže byť štát.
A je to hlavné mesto Indonézie.
No dopekla. Ešte nie sme stratení.
Tak fajn.
Dojedz, vyhodíme ťa po ceste.
- Ešte som nedojedla škrupinky. - Máš sedem minút.
Máš naopak tričko.
Doriti.
Prichádza o rozum.
Sarah!
Ránko, suseda.
Dobrý.
Connie sa na teba pýtala.
Vraj si tam už dlhšie nebola.
Poteší sa.
Prídem po škole, ale len na chvíľku, dobre?
Aj tomu sa poteší.
Môžete niečo napiecť alebo tak.
A keď sme pri tom,
máme tu kopec koláčikov navyše, nechcete?
Ocko, koláčiky predsa miluješ.
To teda áno.
Ale som na Atkinsovke.
- Na čom? - To je...
Viete čo? Musíme bežať.
Ale Sarah potom príde. Ostane tak dlho, ako budete chcieť.
Porozpráva vám o Atkinsovke.
Super, poviem to Connie.
Si na nervy.
To bola teda zábavná konverzácia.
Zahas to.
Všetko najlepšie.
OPERÁCIA PÚŠTNA BÚRKA BOJOVÝ VETERÁN
AUSTIN, TEXAS – 26. SEPTEMBRA
Zapíšte si tú schému presne tak, ako ju mám ja.
Vždy podmet a prísudok.
Sloveso a podstatné meno.
Veta znie: „Ty ideš preč?“
Podmet je „ty“.
Ty ideš...
Prísudok.
Preč. Príslovka.
Chápete? Okej, vidím, že krútite hlavami.
Prisahám, že to raz v živote využijete.
Verte mi, preto sme tu.
Dobre? „Ty“ je podmet...
Áno, toto sa musíte naučiť.
Áno, bude to o týždeň na písomke.
Domáce zbieram zajtra na konci hodiny.
Dvadsať dolárov.
Fakt?
Dobre, tak tridsať.
Dvadsať stačí.
Je to len pružinka. Hneď to opravím.
Celý deň.
Prisahám Bohu.
Zatvárame.
Pre dnešok končíme.
Je štvrť na štyri, zatvárame o siedmej.
- Mrzí ma to, ale nedokončí to. - Už som skončil.
Mala by si ísť domov.
Tak tu si, zlatko.
Prepáčte.
Začínala som sa báť.
Zháňala som niečo pre ocka.
Ahoj, Mercy.
Deje sa niečo?
Nebolo niečo v správach?
Čo také, drahá?
Ale nič, len som dnes videla kopec policajtov a tak.
To platí každý deň, nie?
Ľudia by sa mali udobriť s Ježišom.
Tri klince a jeden kríž znamenajú odpustenie.
Čo keby sme napiekli nejaké koláčiky?
S čokoládou?
S hrozienkami.
No tak, mami.
Je to zelené. To máš rada.
No vidíš.
Neviem, prečo sa s ňou rozprávam.
Je úplne hluchá.
Nepomôžeš mi?
Hneď som tam.
Pani Adlerová?
Môžem si ho požičať?
Pravdaže. Je Dannyho.
Ocko bude o chvíľku doma. Mala by som ísť.
- Určite? - Áno.
Tak si na cestu vezmi koláčiky.
Austinská polícia dnes odmietla komentovať
náhly nárast počtu násilných incidentov po celom meste.
Povráva sa, že za to môže byť zodpovedná nová droga.
Viac už o chvíľu s Manuelou Sanchezovou naživo z...
Konečne si sa aj zamkla.
Dobrá práca.
Hej.
- Je desať. - Ja viem.
Povedali nám nesprávnu veľkosť pätíc.
Prepáč, to ti asi nič nepovie.
Kde je torta?
Dopekla.
- Ale no tak. - Zajtra ju kúpim.
Prisahaj, inak nedostaneš darček.
Máš pre mňa darček?
Prisahaj.
Na svoj život.
Nuž...
Dala som ich opraviť.
Určite?
- Čože? - Nič nepočujem.
To bolo hnusné.
- Celý si hnusný. - Ja viem.
Odkiaľ si na to mala?
Z drog.
- Predávam tvrdé drogy. - Lepšie než moja práca.
Stálo to len 20 dolárov.
Ktoré som ti ukradla.
Mohla som ukradnúť 60, no výdavok som vrátila,
lebo som poctivý zlodej.
Okrem toho, ide o myšlienku.
A ty by si to nikdy nespravil, takže...
Ďakujem.
Mám ešte jednu vec.
Požičaný od Adlerovcov.
Aj s vystrihnutými scénami.
Hej. Ktovie, aké zlé musia byť tie.
Pusť ho.
Kým máš ešte narodeniny.
Nezaspi.
Kdeže. Je to príliš strhujúce.
Haló?
To som ja, Joel. Nič mi nie je.
Ale?
Ale som v base.
Došľaka.
Tentokrát za to nemôžem.
Bol som v bare. Jeden týpek sa zbláznil a šiel zbiť čašníčku.
Tak som ho posadil na zadok. A prišli poliši.
To je fuk. Musíš ma odtiaľto dostať.
- Teraz? - Je piatok.
Ak to nestihneš, budem tu celý víkend.
Je to tu šibnuté, Joel. Musím sa dostať von.
V ktorej base si? Travis County?
Hej, na Desiatej.
Dopekla s tebou, Tommy.
Prepáč.
Prosím.
Tak dobre.
Debil.
23:03
Oci?
CELOŠTÁTNA VÝSTRAHA
...vnútri. V oblasti pracujú záchranné a policajné zložky,
ktoré vás budú ďalej informovať.
Zostaňte vnútri. V oblasti...
Upokoj sa, Mercy.
Čo tu robíš?
Poď, vezmem ťa domov.
Mercy, poď, prosím ťa.
Mercy!
Pani Adlerová?
Pomoc.
Do auta! Hneď! Sadaj!
Čo spravíme, Joel?
Ty si ju zabil.
Mrzí ma to, zlatko.
- Musíme ísť, Joel. - Počúvaj ma, Sarah.
Nestalo sa to len u Adlerovcov. No musíme byť statoční.
Dostaneme sa z toho.
Poďme.
Nastúp.
Joel?
Denise, vráť sa hneď domov!
A zamkni dvere, hneď!
Rýchlo. Nasadaj.
Nasaď si pás.
Počkaj.
Ježiši, Joel!
- Choď na sedem... - Sedemdesiatjednotku, hej.
- Ocko... - Nevieme.
Vraj je to vírus. Nejaký parazit.
- Spravili to teroristi? - Nevieme.
- Sme chorí? - Nie, pravdaže nie.
- Čo tie výbuchy? - Nefunguje mobil ani rádio.
- Ešte teraz tam niečo hovorili. - Ako to vieš?
Čo?
Ako viete, že nie sme chorí?
Vraj to chytilo najmä ľudí v meste.
Preto zablokovali diaľnicu.
Preboha.
To je Jimmyho dom.
Adlerovci do mesta brávali babku.
Do nemocnice a tak.
Veru. Tak asi preto.
Asi tam museli chodiť veľa, však?
Sme v pohode, ver mi.
Dobre.
Hej! Tu sme!
- Čo to robíš? - Majú tam dieťa, Joel.
- Aj my. Nezastavuj. - Počkajte!
- Môžeme ich naložiť dozadu. - Nie!
Prosím, nie!
Prosím!
Vezme ich niekto iný.
Doriti!
Asi mali všetci rovnaký nápad.
- Cez to neprejdem. - To nič.
Porozmýšľajme. Vymyslime niečo.
- Kurva! - Choď na pole.
Strihneme to skrz a vyjdeme na západnej strane.
Jasné, jasné. Západnej. Držte sa.
Doriti!
- To je armáda! - To je dobré, nie?
Pre nich hej, ale na tamtú diaľnicu sa chceme dostať.
Tak nič, choď ďalej. Na sever.
- Môže tam byť veľa ľudí. - Nemôžeme ísť na juh,
na východ, ani na západ. Kam inam máme ísť?
Hýb sa, Tommy!
Hej, tam to poznám. To vyjde.
- Ale čo potom? - Netuším.
Mexiko. Ďaleko...
Čo najďalej. Koľko máme benzínu?
- Trištvrte nádrže. - Dobre.
Prejdeme cez mesto, potom cez golfové ihrisko pri rieke
a za blokádou nabehneme na diaľnicu.
A sme vonku.
Možno je to všade.
Možno nie je kam ísť.
Čo to má byť?
Doriti. Musíme to obísť.
Chyť sa niečoho.
Len choď ďalej.
Doriti, Tommy!
Tu nemôžeš zastaviť, Tommy.
Nemôžem cez nich prejsť.
To myslíš vážne? Dupni na to!
Späť!
- Späť! - Snažím sa!
Pridaj, Tommy!
- Musíme zmiznúť! - Fakt sa snažím!
- Nájdi nejakú uličku. - Akú asi? Všade sú ľudia.
Tak ich prejdi. Musíme sa z tej ulice dostať.
- O to sa snažím, Joel. - Zvládneme to. Len pokračuj.
Oci?
Doriti.
Choď.
Choď!
Sarah.
Ostaň tam. Nehýb sa.
Tommy, si v pohode?
Hej, som.
Sarah, nepozeraj sa.
Pozeraj na mňa, dobre?
Prepáč, zlatko. Ja viem.
Poď sem. Chyť sa ma.
Mám ťa.
Držím ťa.
Si v poriadku?
- Je ti niečo? - Môj členok.
- To nič. - Musíme zliezť z ulice!
Dopekla!
Tommy?
Tommy!
Choďte k rieke. Nájdem inú cestu!
Dostaň ju odtiaľto, Joel!
- Nemôžeme ho tu nechať. - Zvládne to. Môžeš utekať?
Nie.
- Pozeraj sa na mňa. - Dobre.
- Dobre? - Dobre.
Nepozeraj nikam inam.
Tak fajn.
To nič, zlatko. Si v bezpečí.
Nehýbte sa.
Moja dcéra je zranená.
- Jej členok. - Nepribližujte sa.
Dobre.
Len pokoj.
Nie sme chorí.
Mám pri rieke dvoch civilistov.
Jeden je zranený.
Členok.
A čo strýko Tommy?
Najprv ťa dostaneme do bezpečia.
Potom sa poňho vrátime, dobre?
- Dobre. - Dobre.
Zopakujete to, prosím?
Hej! Nemáte sa hýbať.
Áno, pane.
My nie sme chorí.
Pane...
My nie sme chorí!
Mrzí ma to.
Prosím, nie.
Preboha.
Nie.
Nie!
To nič. Nič to nie je.
Daj preč ruku, zlatko.
Daj preč ruku.
Ja viem, zlatko. Ja viem.
Viem, že to bolí.
No tak, no tak.
No tak, zlatko.
Nič to nie je.
Ja viem, zlatko.
Viem, že to bolí.
Budeš v poriadku. To nič.
Počúvaj ma, zlatko.
Musím ťa zdvihnúť, dobre?
Musím ťa zdvihnúť.
Dobre?
Poďme.
Tak poď. Ja viem, zlatko.
Ja viem.
Tommy, pomôž mi!
Joel...
Poď, miláčik.
Poď, musíme ísť.
No tak.
No tak, vstaň.
Vstaň, miláčik.
No tak.
O DVADSAŤ ROKOV
Aby si nevypadla z vozíka.
Ako sa voláš?
Si sama?
A...
Odkiaľ máš toto?
Trošku to pošteklí. Tam.
Čo ak ti poviem, že ti dáme nejaké lieky
a potom ti zoženieme tvoje obľúbené jedlo?
Môže byť?
A potom ti nájdeme nejaké nové oblečenie
a toľko hračiek, koľko len budeš chcieť.
Len taká maličká ihla.
To nič.
Si v bezpečí.
Ja nemôžem.
Desať.
Máte ešte niečo?
Dnes už nie.
Na zajtra máme zametanie ulíc
alebo údržbu kanalizácie.
Za čo dostanem viac?
Za to s hovnami.
Druhá zmena. O štvrtej poobede.
ZÁKAZ VYCHÁDZANIA
OSOBY BEZ POVOLENIA BUDÚ ZATKNUTÉ
NAHLÁSTE PRÍZNAKY INFEKCIE
ŠNÚRKY DO TOPÁNOK – JEDEN LÍSTOK ŠNÚRKY DO ČIŽIEM – DVA LÍSTKY
Jason Choi, porušenie EMC 342.3,
nepovolený odchod z Karanténnej zóny.
Maria Elisiano,
porušenie EMC 342.7,
nepovolený vstup do Karanténnej zóny.
Oboch vás súdil vojenský súd
a oboch vás zároveň uznal vinnými.
Odsúdil vás na trest smrti popravou
v súlade s článkom jedna, odsekom päť
dohody EMPA...
No tak.
Alebo vás len zastrelím.
A ako by vám to pomohlo?
Chýba päť lístkov.
- Oxy? - Hydro.
- Aký starý? - Tri mesiace.
Z Atlanty?
Neviem, odkiaľ ich má. Len to, že sú pravé.
Ak sú pravé, sú z Atlanty.
FEDRA tam má v KZ továreň.
Vraj sa tam vyrábajú len dve veci.
Tabletky a guľky.
- Guľky a tabletky. - Čím viac strieľate ľudí,
tým horšie sa vám asi spí.
Takže asi?
Chcete ich, či nie?
Vrecko potrebujem späť.
- Ako to vyzerá s vozidlom? - Sme pripravení.
Musel som len presvedčiť posledného chlapa v depe.
Za koľko?
V tej zmene sú štyria, plus ja...
Dokopy 600.
Pozrite, tie nákladiaky sú bezcenné z istého dôvodu.
Nemajú batérie, ja viem.
Čo tak 200 pre ostatných
a 200 pre vás?
Dohoda.
Poradím vám.
Najbližších pár nocí nevychádzajte.
Zasrané Svetlušky robia celý týždeň bordel.
Ráno nám zastrelili dvoch chlapov.
Robíme dvojité zmeny.
Chlapci sú unavení a podráždení.
V tme sa človek ľahko pomýli.
Opatrujte sa.
Aj vy.
KEĎ SA STRATÍŠ V TEMNOTE, HĽADAJ SVETLO
Čo mám asi povedať, Tess?
Nehovor nič.
Jasné.
Neplánoval som vás predsa
podviesť.
Mrzí ma to.
Nuž...
Tak na to zabudnime, dobre?
Čo iné sa dá robiť?
Necháš si ma tu?
- Zabiješ ma? - Netrep, Tess.
Tak čo chceš, Robert?
- Aby si zabudla, že sa to stalo. - Hotovo.
- Vidíš, toto nerob. - Čo?
Je to len batéria do auta.
Zaplatila som ti za ňu, ty si ju predal a minul moje peniaze.
Myslíš, že ja som ešte nič také nespravila?
- Moji chlapi ťa zbili. - Tak ich potrestaj.
Odrež im palec alebo čo. Mne je to fuk.
Sú to tvoji chlapi.
A čo ten tvoj?
Lebo keď ťa uvidí...
- Pozri sa na to z mojej strany. - Je môj podriadený.
Sľubujem, že ti neublíži.
Poviem, že ma prepadli...
„Nejakí chlapi.“
A potom na to, doriti, zabudneme.
To tvoje vyvádzanie mi načisto pokazilo týždeň.
Chcem ísť domov a piť, kým ma neprestane bolieť ksicht.
Môže byť?
Dobre...
Okamžite opustite túto oblasť.
Nevracajte sa, kým to nepovolí FEDRA.
Okamžite opustite túto oblasť.
Nevracajte sa, kým to nepovolí FEDRA.
Okamžite opustite túto oblasť.
Nevracajte sa, kým to nepovolí FEDRA.
Okamžite opustite túto oblasť.
Nevracajte sa, kým to nepovolí FEDRA.
Okamžite opustite túto oblasť.
Nevracajte sa, kým to nepovolí FEDRA.
Doriti.
- Svetlušky hore aj dole! - Pohyb!
Osloboďte Boston, vy svine!
Strieľajú.
- Strieľajú po nás. - Na kolená.
Nie, ja nie som Svet...
Ja nie som Svetluška!
Pomaly a zreteľne počítaj od jedna do desať.
- Raz, dva, tri, štyri... - Pomaly. A zreteľne.
Raz.
Dva.
Tri.
Štyri.
Päť.
Šesť.
Sedem.
Osem.
Strč. Sa.
A zdvihni...
Povedz svoje meno.
- Pomaly. - Veronica.
Rovnaké ako včera.
A deň predtým.
A deň predtým. A deň...
Prídu si po mňa.
Ľudia z FEDRA, počujete?
Pustite ma, inak budete pykať, vy kurvy!
Ja tu nemám byť!
KEĎ SA STRATÍŠ V TEMNOTE
Hej, je tu rad.
„Povedz ockovi, že je to dievča,
to by bolo fajn, však?
Vždy chcel vnučku.
S láskou, Becca.“
Koniec správy. Opakujte.
Správne.
73-K Orlando končí.
Nič?
Je šanca, že chodí v noci?
Že spíš a uniká ti?
Keď spím ja, počúva Gabriela alebo môj syn. Ten chytrý,
nie ten druhý. Boh mu žehnaj.
Ak by Tommy odpovedal, vedeli by sme to.
- A hovoríš s vežou? - Každý deň.
Tvoju správu mu odovzdali. Odvtedy o ňom nepočuli.
To je všetko.
- Ešte to nie je tak dlho. - Sú to tri týždne.
Nikdy mu odpovedať netrvalo dlhšie než deň.
Určite je v pohode.
Ukáž mi, kde je veža.
To nemyslíš vážne.
Je vo Wyomingu, Joel.
Je to taká diaľka...
Si schopný chlap,
ale tam vonku sú aj horšie veci než infikovaní.
Vkuse o tom počúvam.
Nájazdníci, otrokári...
Ale Tommy je „určite“ v poriadku.
Je to...
Je to veža v Cody.
Q-Bar 4, no neviem, kde presne...
Ďalší!
Vieš čo, Joel...
Joel!
Prepadli ma nejakí chlapi.
- Akí chlapi? - Len nejakí tínedžeri.
Niečo som im povedala. Asi som nemala.
Veď vieš, že sa narodili po pandémii.
Nevedia argumentovať, hneď sa idú mlátiť.
Zasrané 19-ročné decká.
Je zázrak, že žiješ.
Je zázrak, že žijeme všetci.
Tieto nie sú čerstvé.
Nie.
Celý deň ma držala FEDRA.
To je jedno.
- Sľúb mi, že nevybuchneš. - Čo?
- Joel. - Čo?
Tí, čo ma prepadli, boli s Robertom.
Našu batériu predal niekomu inému.
Nič nie je stratené.
Také veci sa stávajú.
Musíme sa len otriasť
a ísť si po naše lístky alebo po batériu.
Tú batériu potrebujem, Tess.
Bez nej je auto nanič
a ak sa čoskoro nedostanem k Tommymu, určite zomrie!
Tak fajn, doriti. Pôjdeme si po peniaze aj batériu. Ale počúvaj ma, Joel.
Robert je z teba vydesený.
Takže ak sa budeš hrať na Clinta Eastwooda,
dozvie sa to a vezme nohy na plecia.
Hlavne dýchaj, prosím ťa.
Komu ju predal?
- Neviem. - A kde je?
Neviem.
Zatiaľ.
Ale zistíme to. Potichu.
Rozumieš?
Sľúbila som Robertovi, že mu neublížiš.
No vlastne by som bola veľmi rada, keby áno.
Poďme si tú sviňu uloviť
a získať našu batériu a auto.
A potom pôjdeme nájsť Tommyho.
Dobre?
Dobre.
Zistíme, čo dáva zmysel...
Tím v Juhovýchodnej 3 pripravený?
Zastavila som ich.
Mám pár otázok.
Okej.
Už dva týždne odpaľujeme po celej karanténnej zóne
úplne zbytočné ciele FEDRA.
Prišli sme už o štyroch ľudí a sme...
Aký to má celé zmysel?
To je tvoja otázka?
Jedna z nich.
Odpoveď je, že máš poslúchať rozkazy.
A prečo máš v izbe zamknuté nejaké náhodné dievča?
Tí chlapi, čo ju strážia, mi nepovedia ani prd.
Naši ľudia sa pýtajú, čo sa deje, a ja neviem, čo im povedať.
Povedz im, nech poslúchajú rozkazy!
Vy dvaja, do Juhovýchodnej 3. Hneď.
- Kim. - Marlene.
Sme vo vojne proti vojenskej diktatúre.
Bojujeme za slobodu a demokraciu. Mám pravdu?
- Áno. - A vyhrávame?
Prehráva FEDRA? Porážajú ju Svetlušky? Hocikde?
Povstanie chvíľu trvá.
Ak bojuješ 20 rokov a nikam sa nedostaneš, nemáš vzbúrencov.
Len sprejerov.
Na FEDRA neútočíme po celej KZ.
Útočíme tu, tu, tu, tu a tu.
A kde sme teraz?
Chcem, aby bola FEDRA všade, len nie tu.
Chcem, aby boli čo najviac rozptýlení, pretože dnes v noci
sa všetky Svetlušky v Bostone zhromaždia v tejto budove
a KZ opustíme. Navždy.
Balíme to?
Nie, berieme to náhodné dievča zamknuté v izbe na západ.
Od nášho človeka v rádiovej veži v Saleme.
Je to skutočné?
Myslím, že áno.
Nikomu ani muk.
Čokoľvek povieš.
Čokoľvek treba.
Dostaneme ju tam, kam treba.
Čau, kamoš.
Neboj, nič nechcem.
No ak sa cítiš stratený...
Ak mi povieš, že mám hľadať svetlo, zlomím ti sánku.
Stálo to pár lístkov, ale našla som ho.
Vraj tú batériu berie do červenej budovy.
Ale počúvaj, kde:
do tej na rohu Stillmanovej a Crossovej.
- Do tej, čo používal Miguel? - Hej, tiež si myslím.
Môžeme ísť tunelom metra popod Haymarket,
vojsť do budovy zospodu a Roberta prekvapiť.
A odplatiť sa tej svini.
No tak.
Ty krava!
Raz, dva, tri, štyri...
Nebojíš sa?
Tak ma odpútaj.
A čo najprv „ďakujem“?
Za čo?
Za záchranu tvojho života.
To ja som im povedala, nech ťa nezastrelia, ak si už zabudla.
Prečo si ich zastavila?
K tomu sa dostaneme.
Tak, Veronica...
Ako sa cítiš?
Rovnako?
Stane sa to?
Nie.
Takže môžem ísť?
Nie.
Nikomu o tomto nepoviem, prisahám.
A kam pôjdeš?
Späť do vojenskej školy FEDRA? Tak veľmi chceš byť vojačka?
Myslíš, že som si to zvolila?
Dali ma tam už ako dieťa.
Je pre siroty.
Nedali ťa tam nejakí „oni“.
Bola som to ja.
Ellie.
Teraz mi povieš, že si moja mama, či čo?
Vyzerám ako tvoja mama?
Nie, to nevyzeráš.
Volám sa Marlene.
Velím Svetluškám v bostonskej KZ.
Prečo by ma teroristka predhodila FEDRA?
Pretože by si tam bola v bezpečí.
A aj si bola, kým si sa odtiaľ nerozhodla utiecť.
A „teroristka“?
Bola Riley teroristka?
Prečo ma nepustíte domov?
Pretože si teraz dôležitejšia, než si ktokoľvek z nás predstavoval.
Takže dnes v noci odchádzame a ty pôjdeš s nami.
- Je tu. - Päť minút.
To, čo ti teraz poviem, musíš držať v tajnosti.
Lebo ak nie,
môžeš si byť istá,
že zomrieš.
Okej.
Môžeme?
Hej.
Tam je to.
Kurva!
Doriti.
Ten to už má za sebou.
Hej.
Viem, len som to nečakala.
Naposledy tu asi nebol, čo?
Nie.
Myslíš, že sem prišiel, keď už bol infikovaný?
A možno sa infikoval tu dole.
Radšej sa pohnime.
Zdá sa, že to tu celé prerobili.
Asi v 80. rokoch.
Všetci vtedy zmenšovali byty, nech sa ich predá viac.
„Počúvali ste Stavbársky kútik s Joelom Millerom.“
Ako vysoko ideme?
Takto.
Týmito dverami sa dostaneme na chodbu.
Dopekla, čo tam niekto napchal klavír?
Cítiš to?
Hej, pušný prach.
Tess.
Baterka je nanič.
A aj tak si ju chcel predať.
Dvakrát.
Nenažraná sviňa.
Pomôž mi vstať.
Došľaka.
Bože.
Dobre.
Poďme, doriti.
Kurva.
Joel?
Marlene?
- Si celá? - Hej.
Ellie.
- Dopekla! - Nie, to nič. Som v pohode.
Nemôžeš robiť také hlúposti.
Takže kvôli nej nás Robert odrbal?
Kvôli Che Guevarovej z Bostonu?
S tou vojnou vám to asi veľmi nejde,
keď musíte nakupovať od takých všivákov.
Vlastne áno. Tovar bol naprd.
A, ako vidíte, odpoveď „strč sa“ nechápal.
- Vráťte mi nôž. - Načo ti je autobatéria?
- Prestaň. - Na ňu nie.
Mier na mňa.
A aby som ti odpovedala, mám lepší dôvod než ty.
Nič v zlom, ale Tommy je len jeden muž.
- Vedieť veci je naša práca. - „Vedieť veci.“
Vy za ne môžete. Poštvali ste proti mne vlastného brata.
- Jasné, Joel. - Veľa sa tu strieľalo.
- FEDRA bude na ceste. - Ja viem.
Ellie sme dnes v noci chceli prepašovať zo zóny.
Takto sa nikam nedostaneme. Aspoň istý čas nie.
Takže mi napadlo,
- že to spravíte vy. - Tak to určite.
- Ja s nimi nejdem. - Vezmem ju ja.
- Tess, na toto nemáme čas. - Nemáte čas?
Čo je zač?
- Pre vás? Tovar. - Ľudí nepašujeme.
- Prepáč. - Ja to zvládnem.
Kim, prišla si o ucho, doriti!
Sklapneš, prosím ťa?
V budove starého súdu ju čaká tím Svetlušiek.
Viem, čo tam vonku je.
Preto sme mali ísť s celou jednotkou.
No teraz už nemám auto ani jednotku
a o 5 minút tu bude FEDRA. Mám však vás.
A viem, čoho ste vy dvaja schopní.
Dobrého aj zlého.
Čoho sú schopní?
Keď ju tam dostaneš, dajú ti, čo potrebuješ.
Nielen batériu. Všetko.
Natankované auto, zbrane, zásoby, všetko.
Prisahám.
Debil!
Veríš jej?
Ani ja. No vyzerá zúfalo.
Ak nám dajú Svetlušky auto, zrejme ho vzali FEDRA.
V takom sa k Tommymu môžeme dostať.
V momente, keď to dieťa odovzdáme...
Pokojne si pokecajte, ja si tu len zatiaľ vykrvácam.
Dobre, takže takto.
Dostaneme ju k vašej partii na súde.
No kým im ju odovzdáme, dajú nám, čo chceme.
Inak ju na mieste zabijeme.
- Dohodnuté. - Fakt? Tak ľahko?
Záleží len na tebe.
Môj tím ju neohrozí.
Nezabudni, čo som ti povedala. Choď si po plecniak.
Teraz, Ellie.
Poďme.
Joel.
Nepokašli to.
Prosím.
Daj nám chvíľku, dobre?
Hej, čo to má byť?
Aký máme plán?
Nemáme veľmi na výber. Buď krátka cesta, alebo dlhá cesta.
A tá krátka je hotová nočná mora.
Mohli by sme ísť k Billovi a Frankovi.
Nabrať zásoby, čo by sa mohli zísť.
KNIHA HUDOBNÝCH HITOV PODĽA BILLBOARDU
Pôjdeme po zotmení. Ostaň s mladou.
Počkaj, prečo mám...
Tess.
Tess!
B/F – 60 – NIČ NOVÉ
70 – NOVÝ TOVAR – 80 – X
Kto sú Bill a Frank?
A to rádio je pašerácka šifra, však?
Ak ide skladba zo 60. rokov, nemajú nič nové.
Ak zo 70., tak majú.
A čo 80. roky?
Čo to robíš?
- Zabíjam čas. - A čo mám robiť ja?
Na niečo isto prídeš.
Máš pokazené hodinky.
Hovoríš zo spánku.
Na druhej strane steny som nikdy nebola.
Aká je tam tma.
Chodíte tam často?
- Aj hej. - Kedy naposledy?
- Asi pred rokom. Prečo? - Ale vieš, kam ísť.
Takže budeme v pohode.
Hej.
Čo si vlastne zač?
Dcérka nejakého pána dôležitého?
Niečo také.
Inak, kým si spal, zaplo sa rádio.
Čo? Aká pieseň?
Spieval čosi ako...
Ako: „Wake me up before you go-go?“
Dopekla.
A mám ťa.
80. roky znamenajú problém.
Šifra prelomená.
Počúvaj ma...
Popod Lancaster by to šlo.
Máš v plecniaku bundu?
- Hej. - Obleč si ju.
Je čas ísť.
Dodržiavajte zákaz vychádzania. Bojujte proti vzbure a nákaze.
Dopekla, ja som vážne vonku.
- Ježiši Kriste. - Doriti.
Dobre, pôjdeme po ľavom okraji a obídeme nárazníkovú zónu.
Drž sa pri mne a rob, čo ja.
Pravdaže.
Poďme.
Čože?
Hej, nehýbte sa!
Nehýbte sa!
To snáď nemyslíš vážne.
Okej, porozprávajme sa.
- Otočte sa a na kolená. - Počkaj...
Na kolená, kurva!
- Veď počkaj. - Čo som ti vravel, človeče?
Nech zostaneš doma, dopekla.
Na kolená.
Tak si kľakni.
Počuj, ak nás necháš ísť,
- podelíme sa s tebou o lístky. - Vážne?
- Jasné. - No tak to mám šťastie.
Ruky za hlavu. Pozerajte dopredu.
Ruky za hlavu!
- To fakt? - Áno. Spravíme to poriadne.
Ježiši Kriste.
Dobre. Čo tak tri štvrtiny?
Nepovolený odchod. Za to vás obesia.
Fajn, tak všetko z tejto cesty a polovičná zľava na tabletky.
Polovičná? Úplná.
Za polovičnú nebudem riskovať prácu. Vám muselo preskočiť.
- Ellie! Čo to... - Kurva!
Suka jedna.
Uhni, doriti!
To vyriešime.
Uhni!
Uhni.
Nie. Ja nie som chorá.
- Joel! - Nie som chorá!
- Joel! - Nie som chorá, aha!
- Pozri. Toto má tri týždne. - Došľaka.
Nikto nevydrží viac ako deň! Vyzerá to ako deň staré?
Zabili by ste ma.
Veď by som ťa aj mala! Kedy sa to stalo?
To je fuk. Musíte mi veriť!
Ak nezdrhneme, chytia nás.
Joel, musíme ísť!
Musíme ísť, Joel!
Joel!
FEDRA – VAROVANIE
BIOLOGICKY KONTAMINOVANÁ OBLASŤ NEVSTUPOVAŤ
Preklad titulkov: Martin Vranovský