To je vaše největší obava?
Ano, jakýkoli virus,
ale s největší pravděpodobností něco podobného chřipce.
Kvůli vzdušné dopravě?
Vzduchem, ano, kašláním...
Pardon, myslel jsem lidi v letadlech.
Popsal jste to ve vaší knize.
Ano, nový virus třeba na Madagaskaru
může být v Chicagu během několika týdnů
a my skončíme s globální pandemií.
„Pan“ znamená vše. Celý svět se stává nemocným najednou.
A doktore Neumane, jste také epidemiolog.
Předpokládám, že vyhlídka na virovou pandemii vám také nedá spát?
-Ne. -Ne?
Dobře, tím je náš pořad u konce.
Ne, lidstvo válčí s virem od začátku.
Někdy zemřou miliony lidí, jako v opravdové válce,
ale nakonec vždy zvítězíme.
Ale... Abychom měli jasno, myslíte si, že mikroorganismy představují hrozbu?
V těch nejhorších podmínkách.
-Bakterie? -Ne.
-Rád říkáte ne. -Ano.
Ne bakterie, ne viry, takže...
Houba.
Ano, to je obvyklá odpověď.
Houby se zdají být neškodné.
Ale mnoho druhů zná opak.
Protože jsou houby, které se nesnaží zabít,
ale ovládat.
Zeptám se vás,
kde bereme LSD?
Kde ho berete vy?
Pochází z námelu, houby.
Psilocybin, také houba.
Z virů onemocníme,
ale houby mohou změnit naši mysl.
Existuje houba, která infikuje hmyz.
Dostane se třeba do mravence.
Cestuje jeho oběhovým systémem
do mozku a pak ho zaplaví halucinogeny,
čímž mravence ovládá podle své vůle.
Houba řídí chování mravence,
říká mu, kam jít, co dělat,
jako loutkář s loutkou.
A je to horší.
Houba potřebuje k životu potravu,
takže začne pohlcovat svého hostitele zevnitř.
Nahrazuje tkáň hostitele tou svou.
Ale nenechá svou oběť zemřít. Ne, ona...
Udržuje svou loutku živou tím, že zabrání jejímu rozkladu.
Jak?
-Kde bereme penicilin? -Houba.
Doktore Schoenheissi, něco se děje.
Takováto houbová infekce je skutečná, ale ne u lidí.
Je pravda, že houby nemohou přežít
pokud je vnitřní teplota hostitele více než 34 stupňů.
A v současné době neexistují žádné důvody,
aby se houby vyvíjely na přežití vyšších teplot.
Ale co kdyby se to změnilo? Co kdyby...
se například svět oteplil?
To by byl důvod k vývinu.
Jeden gen mutuje a askomyceta,
candida, námel, cordyceps, aspergillus,
kterákoli z nich by mohla rázem být schopná vlézt do našich mozků
a převzít kontrolu, ne nad miliony z nás, ale miliardami.
Miliardy loutek s otrávenou myslí,
trvale zaměřeny na jediný sjednocující cíl.
Šířit infekci do posledního živého,
a to jakýmkoli způsobem.
A na to není žádná léčba.
Žádné preventivní opatření. Žádné léky.
Neexistují. Ani není možné je vyrobit.
Takže, pokud se to stane?
Prohrajeme.
Za chvíli jsme zpátky.
Budíček.
Budík.
Kde je mix na palačinky?
Měl jsem...
Jo. Promiň.
Chtěla jsem ti udělat narozeninové palačinky. Přísahám.
Víš, že je nemám rád.
To vím.
Ale já jo.
Vitamin C.
Máš domácí úkoly?
Zlomky?
Kolik, že ti je?
Třicet šest.
Za chvíli budeš nosit pleny.
Kdo říká, že nenosím?
Skořápka.
Vápník.
Moc hezký.
Zbylo něco pro strejdu Tommyho?
Zbylo by.
Čau.
Pořád žiješ, ty páprdo.
-Má tě rád. -Je na mně závislý.
To není totéž.
-Já myslím, že jo. -Rozhodně je.
Myslel jsem, že budou palačinky.
Něco ti koupíme po cestě.
-Přijedou chlapi s betonem? -Říkali, že možná.
„Možná“? Nemůžeme rámovat, dokud neodlijem základy, a za to nás platí.
Mohli bysme na to někoho přizvat, zrychlit to.
Kdepak. Tuhle práci dělit nebudu. Sotva se chci dělit s tebou.
Mohli bysme dělat přesčas.
To jako vážně?
-Dneska? -Já vím, budu hotovej do devíti.
Do devíti, jo?
Jo.
Přinesu dort.
Slibuju.
Protesty v Jakartě pokračují,
ale radí americkým občanům...
Jakarta. Kde to je, Střední Východ?
Nic mi to neříká. Rozhodně země.
-Možná část Asie? -Jakarta není země.
Být součástí Asie a také země se vzájemně nevylučuje
a je to hlavní město Indonésie.
Sakra. Ještě máme naději.
Dobře.
Dojez to, odvezeme tě.
-Ještě jsem nedojedla skořápky. -Máš sedm minut.
Máš naruby tričko.
Sakra.
Hrabe mu.
Sarah!
Ahoj, sousedko.
Ahoj.
Connie se po tobě ptala.
Dlouho jsi za námi nebyla.
Udělá mu to radost.
Mohla bych přijít po škole, ale jen na chvilku.
Bude ráda za cokoli.
Můžete něco upéct, nebo tak.
Když je o tom řeč...
Máme tu navíc. Dáte si sušenky?
Tati, ty máš sušenky rád.
To mám.
Ale držím dietu.
-Co to? -To je...
Víte co? Musíme běžet.
Ale Sarah se pak zastaví. Zůstane, jak dlouho chcete.
O dietě ti řekne všechno.
Fajn, řeknu to Connie.
Dobrý.
Neumíte si představit, jak byl ten rozhovor vzrušující.
Típni to.
Všechno nejlepší k narozeninám.
OPERACE POUŠTNÍ BOUŘE VÁLEČNÝ VETERÁN
AUSTIN, TEXAS 26. ZÁŘÍ
Opište to přesně, jak to mám já.
Vždy podmět a přísudek.
Sloveso a podstatné jméno.
Dobře, věta zní: „Kam jdeš?“
Předmět je „ty“.
Ty jdeš...
Přísudek.
„Kam.“ Příslovce.
Vidíte? Fajn, nějaké vědomosti.
Slibuji, že to v životě využijete.
Věřte mi, proto tu jsme.
Dobře? Takže „ty“ je podmět...
Ano, musíte to umět.
Ano, příští týden to bude v testu.
Úkoly musíte odevzdat zítra.
Dvacet dolarů.
To je všechno?
Dobře, 30 dolarů.
Dvacet jde.
Je to pérko. Udělám to hned.
Celý den.
Přísahám.
Zavíráme.
Pro dnešek jsme skončili.
Je 15:15, zavíráme v 19:00.
-Omlouvám se, nemůže to dodělat. -Už jsem skončil.
Měla bys jít domů.
Tady jsi, zlatíčko.
Omlouvám se.
Dělala jsem si starosti.
Kupovala jsem něco tátovi.
Ahoj, Mercy.
Hej, je všechno v pořádku?
Jako ve zprávách?
Jako co, zlato?
Ne, dnes byla jen na silnici spousta policistů.
To je tak vždycky, ne?
Lidi by měli poznat Ježíše.
Tři hřeby plus jeden kříž je odpuštění.
Co kdybychom upekly sušenky?
S čokoládou?
S rozinkami.
No tak, mami.
Je to zelené, to máš ráda.
To je ono.
Nevím, proč na ni mluvím.
Je hluchá.
Pomůžeš mi?
Hned tam budu.
Paní Adlerová?
Můžu si to půjčit?
Ovšem. Patřila Dannymu.
Víte co? Táta se za chvíli vrátí, měla bych jít.
-Určitě? -Jo.
No, dám ti s sebou sušenky.
Bez komentáře od Austinské policie
o vlně násilných činů po celém městě.
Někteří viní novou drogu.
Více, až se vrátíme s Manuelou Sanchezovou živě z...
Jednou jsi zamkla.
Dobrá práce.
Jo.
-Je 22:00. -Já vím.
Dali nám špatnou velikost čela.
To ti nic neříká. Promiň.
Kde je dort?
Sakra.
-No tak. -Koupím ho zítra.
Přísahej, nebo ti nedám dárek.
Koupila jsi mi dárek?
Přísahej.
Na svůj život.
No...
Nechala jsem je opravit.
Vážně?
-Co je? -Nic neslyším.
To bylo trapný.
-Ty jsi trapnej. -Jo, já vím.
Kdes na to vzala peníze?
Drogy.
-Prodávám tvrdý drogy. -To je lepší, než co dělám já.
Bylo to jen 20 dolarů.
Které jsem ti ukradla.
Mohla jsem vzít 60, ale drobné jsem ti vrátila,
protože jsem poctivý zloděj.
Mimo to se počítá myšlenka.
A ty bys to pro sebe neudělal. Tak...
Děkuju.
Ještě něco.
Půjčila jsem si to u Adlerových.
CURTIS A VIPER 2
Tohle je s vystřiženýma scénama.
Jo. Představ si, jak musí být hrozné.
No tak, dej to tam.
Dokud máš narozeniny.
Ne, že usneš.
Neusnu. Je to moc zajímavé.
Haló?
Joeli, to jsem já. Jsem v pořádku.
Jo?
Ale jsem ve vězení.
Zatraceně.
Tentokrát to nebyla moje chyba.
Byl jsem v baru. Nějaký chlap se zbláznil a ohnal se po servírce.
Zakročil jsem, praštil ho. Přijeli poldové.
Na tom nezáleží, musíš zaplatit kauci.
-Teď? -Je pátek.
Když mě nedostaneš ven teď, budu tu celý víkend.
Je to tu jak v blázinci, musím se dostat ven.
Které vězení? Travis County?
Jo, na desáté.
Zatraceně, Tommy.
Promiň.
Prosím.
Dobře.
Pitomec jeden.
23:03
Tati?
NÁRODNÍ VÝSTRAHA VSTUPNÍ BOD
VYDAL NOUZOVÉ OPATŘENÍ
...uvnitř. Policie a nouzové služby jsou v oblasti
a budou vás kontaktovat s instrukcemi.
Zůstaňte uvnitř. Policie...
Opatrně, Mercy.
Co tady děláš, chlapče?
No tak. Odvedu tě domů.
No tak, Mercy, prosím.
Mercy!
Paní Adlerová?
Pomoz mi.
Běž do auta! Hned!
Co to děláme, Joeli?
Zabil jsi ji.
Zlato, omlouvám se.
-Joeli, musíme jít. -Sarah, poslouchej mě.
Nejde jen o Adlerovy. Ale budeme stateční.
A dostaneme se z toho.
Pojďte. Rychle.
Nastup.
Joeli?
Denise, vrať se do domu!
Zamkni dveře, hned!
Dělej. Nastup.
Připoutej se.
Držte se.
Ježíši Kriste, Joeli!
-Jeď na 70... -Sedmdesátou první, vím.
-Tati... -Nevíme.
Říkají, že to je virus. Nějaký parazit.
-Od teroristů? -Nevíme.
-Jsme nemocní? -Ovšem, že ne.
-Proč se to tak rozšířilo? -Žádný mobil ani rádio.
-Před chvílí novináři nesklapli. -Jak to víš?
Co?
Jak víš, že nejsme nemocní?
Říkají, že jsou to většinou lidé ve městě.
Proto zablokovali dálnici.
Ach, Bože.
To je Jimmyho dům.
Adlerovi brali babču do města.
Do nemocnice.
To je pravda. Brali. To bude tím.
Ale museli byste tam jezdit často, co?
Jsme v pohodě. Věř mi.
Tak jo.
Hej! Tady!
-Co děláš? -Mají dítě, Joeli.
-To my taky. Jeď. -Počkej!
-Můžeme je dát dozadu. -Ne!
Ne, prosím!
Prosím!
Přijede někdo jinej.
Kurva!
Všichni měli stejnej nápad.
-To neprojedu. -Tak jo.
Promyslíme to.
-Sakra! -Vem to přes pole.
Přejedeme to a vyjedem... Na západní straně.
Jo. Západ. Tak jo, držte se.
A sakra!
-Zasraná armáda! -Není to dobré?
Pro ně. Ale to je dálnice, kam jsme mířili.
Tak jo. Jeď dál. Miř na sever.
-Tam by mohlo být narváno. -Nemůžeme jet na jih,
na východ ani na západ. Tak kam jinam?
Tommy, no tak!
Jo, to místo znám. To může fungovat.
-Jo, ale co potom? -Já nevím.
Do Mexika. Jen tak daleko...
Jak daleko budeme moct. Kolik benzínu?
-Tři čtvrtě nádrže. -Dobře.
Projedeme městem, golfové hřiště u řeky, přímo skrz,
najedeme na dálnici za blokádou
a jsme venku.
Možná je to všude.
Možná není kam jít.
Co to sakra je?
Sakra. Musíme to objet.
Držte se.
Tak jo, jeď dál.
Do hajzlu! Tommy!
Tommy, tady nemůžeš zastavit.
Nemůžu je všechny přejet.
To myslíš vážně? Prostě jeď dál!
Zpátky!
-Zpátky! -Snažím se!
Tommy, přidej!
-Musíme jet! -Snažím se. Není kam jet.
-Najdi uličku. -Jakou? Všude jsou lidi.
Přejeď je. Musíme odsud vypadnout.
-O to se snažím. -Budeme v pohodě. Jen jeď.
Tati?
Sakra.
Jeď.
Jeď!
Sarah.
Zůstaň tam. Ani hnout.
Tommy, jsi v pořádku?
Jsem v pořádku.
Sarah, nedívej se.
Dívej se na mě, jo?
Promiň, zlato. Vím, že to bolí, já vím.
Pojď sem. Chyť se mě.
Držím tě.
Mám tě.
Jsi v pořádku?
-Jsi v pořádku? -Můj kotník.
-Tak jo. -Musíme z ulice!
Sakra!
Tommy?
Tommy!
Běžte k řece. Najdu způsob!
Dostaň ji odsud, Joeli. Jdi!
-Nemůžeme ho opustit. -Bude v pořádku. Můžeš utíkat?
Ne.
-Dívej se na mě. -Dobře.
-Dobře? -Dobře.
Jinam se nedívej.
Dobře.
To nic, zlato. Jsi v bezpečí.
Ani hnout.
Moje dcera je zraněná.
-Její kotník. -Stůjte.
Dobře.
Jen klid.
Nejsme nemocní.
U řeky mám dva civilisty.
Jeden je zraněný.
Kotník.
A co strýček Tommy?
Nejdřív tě dostaneme někam do bezpečí.
Pak se pro něj vrátíme, dobře?
-Dobře. -Dobře.
Můžete to zopakovat?
Hej! Neříkal jsem, že se můžete hnout.
Ano, pane.
Nejsme nemocní.
Pane...
Nejsme nemocní!
Je mi to líto.
Prosím, nedělejte to.
Ach, Bože.
Ne.
To nic. Jsi v pořádku.
To nic. Uhni ruku, zlato.
Uhni ruku.
Já vím, zlato. Vím.
Vím, že to bolí.
No tak.
No tak, zlato.
Jsi v pořádku.
Já vím, zlato.
Vím, že to bolí.
Budeš v pořádku. Dobře.
Zlato, poslouchej mě.
Musím tě zvednout, jo?
Musím tě zvednout.
Dobře?
Pojď.
No tak. Já vím, zlato.
Já vím!
Tommy, pomoz mi!
Joeli...
Pojď, holčičko.
Pojď, holčičko, musím tě zvednout.
No tak.
No tak, vstávej.
Pojď, holčičko.
No tak.
O DVACET LET POZDĚJI
Nechceme, abys spadla z křesla.
Jak se jmenuješ?
Jsi sama?
A...
Kde jsi přišla k tomuhle?
Trochu to zalechtá. Tady.
Co když ti řeknu, že až ti dáme léky,
najdeme tvoje oblíbené jídlo?
To by se ti líbilo?
Pak ti seženeme nové oblečení
a hračky. Kolik jen chceš.
Je to jen včelička.
To nic.
Jsi v bezpečí.
Nemůžu.
Deset.
Máš ještě něco?
Dneska nic.
Zítra máme zametání ulic...
nebo údržbu kanalizace.
Co hodí víc?
To se sračkama.
Pozdní šichta. Začátek 16:00.
VEČERKA 18:00 - 6:00
KDOKOLI NA ULICI BEZ POVOLENÍ FEDRA BUDE ZATČEN
HLASTE PŘÍZNAKY INFEKCE CORDYCEPS
TKANIČKY ZA 1 PŘÍDĚLOVÝ LÍSTEK TKANIČKY ZA 2 LÍSTKY
Jason Choi, prohřešek EMC 342.3,
nepovolený odchod z karanténní zóny.
Maria Elisianová,
porušení EMC 342.7,
neoprávněný vstup do karanténní zóny.
Každý z vás byl souzen u vojenského soudu
a všichni jste byli shledáni vinnými.
S rozsudkem smrti popravou,
jak ustanovila EMPA,
článek jedna, oddíl pět...
Dělej.
Nebo bych tě mohl zastřelit.
Jo, ale co bys pak dělal?
Pět tam chybí.
-Oxy? -Hydro.
-Jak staré? -Tři měsíce.
Jsou z Atlanty?
Nevím, odkud je má, jen vím, že jsou skutečné.
Jestli jsou skutečné, jsou z Atlanty.
FEDRA tam má továrnu v karanténní zóně.
Prý dělají jen dvě věci.
Prášky a náboje.
-Náboje a prášky. -No, čím víc střílíš lidi,
tím těžší je asi spát.
Asi?
Chceš je nebo ne?
Ten sáček potřebuju zpátky.
-Jak jsme na tom s tím autem? -Všechno je připravený.
Potřeboval jsem přemluvit posledního chlapa.
Dobře, kolik?
Čtyři na směně, plus já...
Celkem 600.
Hele, ty náklaďáky jsou odstavený z nějakýho důvodu.
A nemají baterky. Já vím.
Zkusím sehnat 200 pro ostatní
a 200 pro tebe.
Beru.
Dám ti dobrou radu.
Příštích pár nocí nevylejzej.
Světlušky vyhazujou věci do vzduchu celej týden.
Dneska ráno zastřelili dva z našich chlapů.
Šéf nás nutí do dvojitých směn.
Chlapi jsou nervózní a unavení.
Ve tmě se snadno udělá chyba.
Buď v bezpečí.
Jo, ty taky.
KDYŽ SE ZTRATÍŠ V TEMNOTĚ, HLEDEJ SVĚTLO
Co chceš, abych řekl, Tess?
Nežádám tě, abys něco říkal.
Jasně.
Neplánoval jsem...
tě okrást.
Hele, omlouvám se.
No...
Co kdybychom to prostě nechali být?
Co jinýho chceš dělat?
Necháš mě tady?
-Zabiješ mě? -Tess. No tak.
Tak, Roberte, co chceš?
-Chci, abys zapomněla, že se to kdy stalo. -Hotovo.
-Tohle nedělej. -Co?
Je to jen baterka do auta.
Zaplatila jsem ti, prodals ji někomu jinýmu a utratil moje prachy.
Myslíš, že jsem nic takovýho neudělala?
-Moji chlapi tě zmlátili. -Jo, tak je potrestej.
Uřízni jim prst nebo něco takovýho, je mi to fuk.
Jsou tvoji.
A co ten tvůj chlap?
Protože až tě uvidí...
-Vžij se do mé situace. -Zodpovídá se mně.
Tak ti dávám slovo, že ti neublíží.
Řeknu mu, že mě přepadli...
„nějací chlapi.“
Pak na to můžeme zapomenout.
Tvoje hovadiny mi zničily týden.
Chci jít domů a pít, až mě přestane bolet obličej.
Takže jsme v pohodě?
Jo...
Všichni občané musí okamžitě vyklidit okolní oblast.
Nevracejte se, dokud to orgány FEDRA nepovolí.
Všichni občané musí okamžitě vyklidit okolní oblast.
Nevracejte se, dokud to orgány FEDRA nepovolí.
Všichni občané musí okamžitě vyklidit okolní oblast.
Nevracejte se, dokud to orgány FEDRA nepovolí.
Všichni občané musí okamžitě vyklidit okolní oblast.
Nevracejte se, dokud to orgány FEDRA nepovolí.
Všichni občané musí okamžitě vyklidit okolní oblast.
Nevracejte se, dokud to orgány FEDRA nepovolí.
A sakra.
-Světlušky, nahoře, dole! -Běžte!
Osvoboďte Boston, zmrdi!
Střílejí.
-Střílejí na nás. -Na kolena.
Ne, nejsem svě...
Nejsem světluška!
Pomalu počítejte od jedné do deseti.
-Raz, dva, tři, čtyři... -Pomalu. A jasně.
Jedna.
Dvě.
Tři.
Čtyři.
Pět.
Šest.
Sedm...
Osm...
Naser. Si.
A zvedněte...
Uveďte své jméno.
-Pomalu. -Veronica.
Stejně jako včera.
A den předtím.
A den předtím. A...
Hele, lidi mě přijdou hledat.
Lidi z FEDRY, slyšíte mě?
Pusťte mě ven, nebo zaplatíte, zmrdi!
Neměla bych tu být!
KDYŽ SE ZTRATÍŠ V TEMNOTĚ
Hej, je tu fronta.
„Řekni tátovi, že je to holka,
to by bylo dobré, že jo?
Chtěl vnučku.
S láskou, Becca.“
Konec zprávy. Přečíst.
Správně.
73-K Orlando, končí.
Nic?
Je tu nějaká šance, že to přijde v noci?
Zaspíš a zmeškáš to?
Když spím, poslouchá Gabriela, nebo můj syn, ten chytřejší,
ne ten druhý, Bůh mu žehnej.
Kdyby Tommy odpověděl, věděli bychom to.
-A mluvíš s věží? -Každý den.
Dali mu tvou zprávu. Od té doby ho neviděli, ani nic neslyšeli.
To je celé.
-Není to tak dlouho. -Jsou to tři týdny.
Nikdy mu netrvalo víc než den, než se ozval.
Určitě je v pořádku.
Ukaž mi, kde je ta věž.
To nemůžeš myslet vážně.
Joeli, je ve Wyomingu.
Všechny ty holé pláně...
Jsi schopný chlap,
ale tam venku jsou horší věci než nakažení.
Slyšel jsem o tom všechno.
Jsou tu lupiči, otrokáři...
Ale jsi si „jistý“, že Tommy je v pořádku.
Je to...
Je to Cody Tower.
Q-Bar 4, ale nevím přesně, kde...
Další!
Víš co, Joeli...
Joeli!
Přepadlo mě pár chlapů.
-Jakých chlapů? -Pár puberťáků.
Řekla jsem něco, co jsem neměla.
No tak. Víš, že se narodili po vypuknutí.
Nenaučili se dohadovat, hned zvednou pěsti.
Zasraný devatenáctiletý spratci.
Je zázrak, že jsi naživu.
To všichni z nás.
Tohle není nové.
Ne.
Celý den jsem byla zavřená ve FEDŘE.
Na tom nezáleží.
-Potřebuju, aby ses nadechl. -Co?
-Joeli. -Co?
Chlapi, co mě zbili, byli s Robertem.
Prodal naši baterii někomu jinému.
Nic není ztracené.
Takovýhle věci se stanou.
Hodíme to za hlavu
a dojdeme si pro ty lístky nebo tu baterku.
Já tu baterku potřebuju, Tess.
Náklaďák je nám bez ní k ničemu,
a když se brzy nedostanu k Tommymu, někde tam umře!
Fajn. Tak dostaneme zpátky naše prachy i tu baterii. Ale poslouchej.
Robert se tě bojí.
Když odsud vypochoduješ jako Clint Eastwood,
domákne se toho a zmizí.
Musíš se uklidnit.
Komu to prodal?
-Nevím. -Tak, kde je?
Nevím.
Zatím.
Ale nenápadně to zjistíme.
Rozumíš?
Slíbila jsem Robertovi, že mu neublížíš.
Ale byla bych ráda, kdybys mu ublížil.
Tak toho zmrda pojďme chytit
a dostat naši baterku a auto.
A pak pojedeme najít Tommyho.
Dobře?
Dobře.
Uvidíme, co dává větší smysl...
Je tým na místě v Southeast 3?
Zdržela jsem je.
Mám pár otázek.
Dobře.
Dva týdny vyhazujeme do vzduchu nesmyslné cíle FEDRY
po celé karanténní zóně.
Přišli jsme o čtyři lidi a jsme...
Jaký to má smysl?
To je tvoje otázka?
Jedna z nich.
Moje odpověď je, ať plníš rozkazy.
A proč máš nějakou holku zamčenou v pokoji?
Chlapi, co ji hlídají mi nic neřeknou.
Naši lidi se ptají, co se děje, a já nevím, co jim mám říct.
Aby plnili rozkazy.
Vy dva běžte do Southeast 3. Hned.
-Kim. -Marlene.
Vedeme válku proti vojenské diktatuře,
abychom obnovili demokracii a svobodu. Říká ti to něco?
-Ano. -Vyhráváme?
Porážíme tu FEDRU? Poráží ji světlušky někde jinde?
Povstání vyžaduje čas.
Když bojuješ 20 let a nikam se nedostaneš, nejsi povstání.
Jen sprejerka.
Nejdeme po FEDŘE po celé zóně.
Jdeme po nich tady, tady, tady, tady, tady.
Kde jsme teď?
Chci FEDRU kdekoli, jen ne tady.
Chci je co nejvíc rozptýlené, protože dneska večer
se každá světluška z Bostonu shromáždí v téhle budově
a opustíme karanténní zónu napořád.
My končíme?
Ne, bereme tu holku zamčenou v té místnosti na západ.
Od našeho chlápka v rozhlasové věži v Salemu.
Je to skutečné?
Věřím, že je.
Nikomu to neříkej.
Cokoliv potřebuješ.
Za každou cenu.
Dostaneme ji, kde je potřeba.
Ahoj, kamaráde.
Neboj. Nic nechci.
Ale jestli se cítíš ztracený...
Jestli mi řekneš, ať hledám světlo, zlomím ti čelist.
Stálo nás to pár karet, ale dostali jsme ho.
Prý bere tu baterku do červeně označené budovy.
Ale hele,
na rohu Stillmanovy a Cross.
-Tu používal Miguel? -Jo, myslím si to.
Můžeme jít tunelem metra pod Haymarketem,
dostat se do budovy zespodu a Roberta překvapit.
Vrátíme mu to.
No tak.
Ty zmrde!
Raz, dva, tři, čtyři...
Ty se nebojíš?
Tak mě odemkni.
Co kdybychom začaly s „děkuji“?
Za co?
Za záchranu života.
To já jim řekla, ať tě nezastřelí, jestli si vzpomínáš.
Proč jsi je zastavila?
K tomu se dostaneme.
Takže, Veronico...
jak se cítíš?
Stejně.
Stane se to?
Ne.
Takže můžu jít?
Ne.
Nikomu o tom neřeknu, přísahám.
Kam půjdeš?
Zpátky do vojenské školy FEDRY? Chceš být vojákem?
Myslíš, že jsem si to místo vybrala?
Dali mě tam, když jsem byla dítě.
Je to pro sirotky.
„Oni“ tě tam nedali.
To já.
Ellie.
Jsi snad moje máma, nebo co?
Vypadám jako tvoje máma?
Ne.
Jmenuji se Marlene.
Jsem vůdce světlušek v karanténní zóně Bostonu.
Proč by mě teroristka dávala k FEDŘE?
Protože tam jsi byla nejvíc v bezpečí.
A taky jsi byla, dokud ses nerozhodla vypařit.
A „teroristka?“
Byla Riley teroristka?
Proč mě nenecháš jít domů?
Protože jsi důležitější, než si kdokoli z nás dovede představit.
Takže dnes večer odjíždíme a vezmeme tě s sebou.
-Je tady. -Pět minut.
Co ti teď řeknu, nesmíš nikde opakovat.
Protože jinak
ti přísahám...
že umřeš.
Dobře.
Připraven?
Jo.
To je ono.
Sakra!
Sakra.
Je po něm.
Jo.
Já vím, jen jsem to nečekala.
Minule tu nebyl?
Ne.
Myslíš, že přijel po tom, co se nakazil?
Možná se nakazil tady.
Pojďme dál.
Vypadá to, že to celé přestavěli.
Nejspíš v 80. letech.
Všichni zmenšovali velikost bytů, aby prodali víc jednotek.
„To byl Stavební koutek s Joelem Millerem.“
Jak vysoko lezeme?
Takhle.
Tohle... Vede do chodby.
Co to sakra je? Někdo před to dal klavír?
Cítíš to?
Jo, střelný prach.
Tess.
No, baterka je k ničemu.
I tak jsi ji chtěl prodat.
Dvakrát.
Ty chamtivej zmrde.
Pomoz mi vstát.
Sakra.
Bože.
Jen... Tak jo.
Sakra, no tak.
Sakra.
Joeli?
Marlene?
-Jsi v pořádku? -Jo.
Ellie.
-Sakra! -Ne, to je v pořádku. Budu v pořádku.
A ty nemůžeš takhle blbnout.
Tak kvůli těmhle nás Robert vypekl?
Che Guevara z Bostonu?
Válka pro vás musí být pěkně na hovno,
když nakupujete od takový spodiny.
Jo, docela jo. Produkt byl špatný.
A očividně se nenechal odbýt.
-Dej mi můj nůž. -Na co potřebujete autobaterii?
-Ne. -Na ni ne.
Miř na mě.
A abych odpověděla, potřebuju ji z lepšího důvodu než vy.
Bez urážky, ale Tommy je jen jeden chlap.
-Je naše práce vědět věci. -„Vědět věci.“
Za to můžeš ty. Obrátila jsi mého bratra proti mně.
-Tak jo, Joeli. -To bylo hodně střelby.
-FEDRA bude na cestě. -Já vím.
Chtěly jsme Ellie večer odvézt ze zóny.
Takhle se nikam nedostaneme. Aspoň na čas.
Tak si říkám...
-že to uděláte vy. -To určitě.
-S nima nejdu. -Vezmu ji já.
-Tess, na tohle nemáme čas. -Vy nemáte čas?
Co je zač?
-Pro vás? Náklad. -Lidi nepašujem.
-Promiň. -Já to zvládnu.
Kim, ty nemáš ponětí, o co jde!
Můžeš...
Ve staré radnici na ni čeká tým světlušek.
Vím, co je tam venku.
Z toho důvodu jsme braly celou jednotku.
Ale teď nemám auto, jednotku
a FEDRA je pět minut odsud. Zbýváte jen vy.
A vím, čeho jste schopní.
V dobrém i zlém.
Čeho jsou schopní?
Dostaň ji tam bezpečně a oni ti dají, co potřebuješ.
Nejen baterii. Všechno.
Natankované auto, zbraně, zásoby.
Přísahám.
Kreténe!
Věříš jí?
Ne, já taky ne. Ale zdá se zoufalá.
Vozidlo světlušek znamená předělaný věci FEDRY.
S tím máme slušnou šanci dostat se k Tommymu.
Hned, jak tu holku předáme...
Klidně to proberte, ale nezapomeňte, že krvácím.
Dobře, bude to takhle.
Dostaneme ji k vašim lidem v radnici.
Ale než ji předáme, dají nám všechno, co chceme.
Když ne, na místě ji zabijeme.
-Platí. -Vážně? Tak rychle?
Jsi to jediné, na čem záleží.
Můj tým to neohrozí.
Nezapomeň, co jsme ti říkala. Teď si běž pro batoh.
Ellie, běž.
Jdeme.
Joeli...
neposer to.
Prosím.
Dej nám chvilku, jo?
Co to sakra je?
Takže, jaký je plán?
Není moc možností, je tu krátká cesta nebo dlouhá cesta.
A krátká cesta je noční můra.
Mohli bychom zamířit k Billovi a Frankovi.
Zásobit se vším, co budeme potřebovat.
KNIHA NEJVĚTŠÍCH HITŮ
Po setmění odejdeme. Zůstaň s ní.
Počkej, proč musím...
Tess.
Tess!
B/F 60 - NIC
70 - NOVÝ 80 - X
Kdo je Bill a Frank?
Rádio jsou pašerácké kódy, že jo?
Píseň 60. let, nemají nic nového.
Sedmdesátá léta, mají nové věci.
Co jsou osmdesátá léta?
Co to děláš?
-Zabíjím čas. -A co mám dělat já?
Určitě na něco přijdeš.
Máš rozbité hodinky.
Mumláš ve spánku.
Nikdy jsem nebyla na druhé straně zdi.
Podívej, jak je tmavá.
Vy tam chodíte hodně?
-Asi jo. -Kdy naposledy?
-Možná rok. Co na tom záleží? -Ale víš, kam jít.
Takže budeme v pořádku.
Jo.
Tak, co to s tebou vlastně je?
Jsi dcera nějakýho pohlavára?
Něco takového.
Někdo se ozval, když jsi spal.
Co? Co to bylo za písničku?
Pořád říkal, jako...
Jako „Wake me up before you go-go“?
Sakra.
Mám tě.
Osmdesátá léta znamenají potíže.
Kód rozluštěn.
Tak hele...
Místo pod Lancasterem vypadá dobře.
Máš v batohu bundu?
-Jo. -Dobře, vezmi si ji.
Je čas jít.
Dodržujte povinnou večerku pro boj s infekcí a povstáním.
Ty vole! Jsem vážně venku.
-Ježíši Kriste. -Sakra.
Vezmeme to kolem po levém okraji.
Zůstaň blízko a dělej, co já.
No jo.
Jdeme.
Co to sakra je?
Hej, ne... Nehýbej se.
Nehýbej se!
To si děláš prdel.
Tak jo, pojďme si o tom promluvit.
-Otočte se a na kolena. -Počkej...
Na kolena, sakra.
-Počkej. -Co jsem ti říkal?
Ať zůstaneš doma.
Kleknout.
Prostě si klekněte.
Hele, když nás necháš udělat tuhle fušku,
-rozdělíme se s tebou. -Vážně.
-Jo. -Mám takové štěstí.
Ruce na hlavu. Dívat dopředu.
Ruce za hlavu!
-Vážně? -Jo. Děláme to podle protokolu.
Ježíši Kriste.
Dobře. A co tři čtvrtiny?
Neoprávněný odchod. Za to vás pověsí.
Fajn. Všechno z téhle fušky a polovinu ceny ze všech prášků.
Polovinu? Všechny.
Za polovinu riskovat práci nebudu.
-Ellie, co to... -Sakra!
Svině podělaná.
Táhni mi z cesty!
Můžeme to napravit.
Pohyb!
Pohyb.
Ne, nejsem nemocná.
-Joeli! -Nejsem nemocná!
-Joeli! -Nejsem nemocná, hele!
-Hele, tohle je tři týdny staré. -Sakra.
Nikdo nepřežije dýl než den! Vypadá to den staré?
Zabili byste mě.
Měla bych tě zabít! Kdy se to stalo?
Na tom nezáleží! Musíš mi věřit.
Když neutečeme, chytí nás.
Joeli, musíme jít!
Musíme jít, Joeli!
Joeli!
FEDRA VAROVÁNÍ
OBLAST BIOLOGICKÉ KONTAMINACE NEPOKRAČUJTE
Překlad titulků: Ludmila Vodičková