- Reb. - Tjek.
- Skæreblad. - Tjek.
- Benzin. - Jeg har det.
- Sig "tjek", jeg bliver forvirret. - Herregud, Bob. Tjek.
- Du, Warren... - Jeg kan ikke, Bobby. Jeg er bange.
Også jeg. Men ikke at kunne spille med jer igen er mere skræmmende.
- Hvad er status, Dee Dee? - Seks blokke igen.
- Er I klar til det? - Det bliver smukt.
Publikum elsker det. Alle elsker bobler.
Men er det ikke et forkert signal at udleje det?
Nej, det viser at vi vil finde en løsning og få musikerne tilbage.
I mellemtiden er det bedre at have bobler end ingenting.
- Hvad vil vi have? - Respekt!
Det er latterligt.
- Hvornår vil vi have det? - Nu!
Tak fordi I kom.
- Hvad laver I? - Vi vil bare gerne have et møde.
Vores advokater har givet et modbud. Jeres har ikke svaret.
Det var en joke. I har trukket det ud i en måned, og nu har I bobler derinde?
- Jeg beklager, Lily. Vil du indenfor? - Det er fint her.
Det er fint. Vi kan vel flytte os lidt væk fra disse dejlige mennesker?
I skal forsvinde, nu!
Der er meget du vil have væk. Rimelig løn, sygeforsikring...
Flyt jer, ellers ringer jeg til politiet.
- Gør det, ring til politiet. - Hun vil bare have vi rykker lidt.
- Og tag rotten med jer! - Det er et symbol!
På vores solidaritet med arbejderbev... - Nej, Pavel! Nej!
Nej, vi har lejet den! Vi får ikke depositum tilbage!
- Er du ikke med os, Pavel? - Jo, og med miss Windsor!
Pige?
- Pige! - Hvad?
Bagage!
Hallo?
Åh gud! Undskyld, det var ikke meningen at trænge mig på.
Jeg spurgte om De var her, men hørte ingenting, og så..
Deres hus er meget smukt og jeg så mig bare lidt omkring.
- Hvil. - Nej, jeg sov meget i nat.
- Klokken er næsten et, så... - Hvil stemmen. Ikke tale.
Okay, jeg forstår. Ikke tale.
Er Rodrigo her?
Skal jeg gå med?
Kan jeg få koden til wifi?
Jeg skal ombooke min hjemrejse og så vil jeg forsvinde.
- Intet internet. - Intet internet? Okay.
Jeg skulle flyve fra Moskva om tre uger.
- Tænk, jeg blev fyret. - Hvad venter på dig derhjemme?
- Ingenting. - Så du er fri? Jeg er jaloux.
Tja, jeg er fri og på spanden. Er det her muslinger?
Når noget skræmmer os, må vi konfrontere det igen straks.
- Er det en italiensk ting? - Min mor sagde det altid.
- Ved du hvad der skete med hende? - Nej, hvad?
- Åh gud, undskyld. - Spis muslingerne.
- Det er nok ingen god idé. - Skal jeg synge til koncerten?
- Jeg er heller ikke sikker. - Ja, De skal bestemt synge.,
Jeg synger, hvis du spiser muslingerne.
- Seriøst? - Ingen muslinger, ingen koncert.
Okay.
- Var du maestroens elskerinde? - Nej, vi er bare venner.
På en måde. Har han sagt noget?
For hans bedstemor sagde faktisk, at vi ville få børn.
Men hun læste det i kaffegrums, så jeg ved ikke hvor troværdigt det er.
Men goddag! Begge to i samme rum, ser man det.
Hailey, se hvad jeg har til dig. Jeg laver te til din mave.
- Min bedstemor lavede den. - Vi talte lige om hende, men...
La Fiamma lavede muslinger til mig, så jeg har fået det bedre.
- Jeg klæder om til prøve. - Ja, prøve!
Nu må vi fylde himlen med toner i tusinder af farver.
Hailey! Hvad så? Jeg troede du var død!
Jo, jeg troede også jeg var død.
- Burde have lyttet til dig med Walsh. - Nej, du skal kun lytte til dig selv.
Som kunstner. Selv om man tager helt fejl, er det det en kunstner gør.
- Hvad gør du her? Du var forsvundet. - Ja, de fik mig til at forsvinde.
Jeg laver opera. Med La Fiamma!
- Bor du her? - Jeg flyttede ind, ja.
Vi kan øve, spille musik. Ingen møder eller "ti minutters pause, maestro!".
Intet af den slags. Nej, du.
- Hvad? - Ingenting.
Hvad er der, Hailey?
- Jeg venter! - Du sagde at orkestret var dit hjem.
Javel, okay.
Det er bare som om alle venter på at du kommer tilbage.
Ja, ja. Du kan ikke tage bolden fra mig, Totti.
- El Chicharito stjæler bolden. - Han er et barn.
- Ja, det er han. - Han bruger muren til sin fordel!
- Gik De her? - Nej, de afviste mig.
- Er det sandt? - Men jeg ville se deres undervisning.
Så jeg tog et job som... hvad hedder det? Vaske gulve.
- Rengøringsassistent? - Måske et bedre kælenavn til mig.
I stedet for La Fiamma, rengøringsassistenten.
Undskyld, vil du vise hende hvor hun kan bruge internet?
- Jeg... jeg studerer sang... - Det gør jeg også.
- Hun viser dig det. - Okay, tak.
Alessandra! Du skal møde en.
- Nico! - Hej. Godt at møde Dem!
- Tak fordi De kom. - En fornøjelse, Nico.
Min ven Nico Mulhy. Han skal snart have premiere på en opera i N.Y.
Den har en arie som vi vil elske, at du synger.
Pragtfuldt. Hvad er det for en karakter?
En ung amerikaner, Amy Fisher, som har en affære med en ældre mand.
Hun tager hjem til ham og skyder hans kone i hovedet
- Han hedder Joey Buttafuoco. - Buttafuoco?
Bagdad, Budapest til... hvordan?
- Pige? - Ja. Hej.
- Hvem er du? - Hailey Rutledge. Jeg spiller obo.
Jeg er her med maestroen, bruger lige nettet...
Så du er med maestroen, og han... er med dig?
Nej, jeg er bare her med ham. Almindelig misforståelse.
Klart. Det er en sand fornøjelse at lære Dem at kende, frøken Obo.
De har gjort mig en stor tjeneste. Tusind tak, tusind tak!
Ingen årsag.
De synger det her, men resten er forudindspillet lyd.
De synger stykker og tekstfragmenter som De gentager med pedalen.
- Pedalen? - En anden kan passe den.
- Lad mig klare pedalen! - Præcis.
- Hvad spiller orkestret? - Ingenting. De sidder der bare.
Alt handler om det som sker i Deres hoved, de besættende rytmer...
Det er i dit hoved, tallene og alt. Publikum lytter til dig, og din pedal.
Hvad synes De?
J'adore. Jeg elsker det.
Kombinationen af lyd, teknik, stemmerne, den tællen... 16, 17.
Hvilken afslutning. Folk går helt amok.
Men jeg forstår ikke. Hvis Amy Fisher var hans kone... bang, ja.
Men hun er elskerinden. Hvorfor skyder elskerinden hustruen?
- Måske skulle I ændre handlingen. - Ja.
Det har ikke slået mig. De ved at det er baseret på en virkelig hændelse?
Findes Amy Fisher rigtigt? Jeg troede det var en myte.
- Alessandra, du bør gøre det. - Jeg vil gerne gøre dig glad.
Jeg elsker robotlyden, men jeg kan ikke synge noget jeg ikke føler.
Denne amerikanske pige, forelsket i en ældre mand, så desperat...
Hendes liv er så tomt at hun vil gøre hvad som helst for at være nær ham.
Hvordan kan jeg forstå hende?
Jeg bookede et fly, men det går via Estland og Houston.
Jeg er så glad for at se dig, min kære. Det er vi alle.
- Hej, Hailey. - Hej.
- Følger du med til kostumeprøve? - Deres kostumeprøve?
Maestro, find et sted hvor jeg kan synge, uden for buret.
Uden for buret? Det skal vi nok. Det gør vi.
Har De overvejet at lade Deres pram være vært for himlens musik?
- Undskyld? - Et instrument...
...som formidler musik og kan skabe magi.
- Kan Deres pram klare det? - Undskyld?
Beklager, Deres pram får ikke mit hjerte til at synge. Finder en anden.
- Herregud, han er her. - Der var ingen i receptionen, så...
Kan du sige noget som beviser at du er dig og at det er virkeligt?
- Er du Eraseface? - Du kan kalde mig Danny.
Gudskelov. Hallo, det er Thomas Pembridge.
Jeg taler til jer fra Studio B i Brooklyn.
Danny og jeg vil samarbejde om et værk, hvilket jeg glæder mig til.
- Hvem taler jeg med? - Min mor. Hun elsker dig.
- Jaså? Hils hende fra mig. - Han hilser.
Jeg tror hun græder. Vi tales ved, hej.
Tak for det. Hun beundrer dig virkelig.
Hun så dig dirigere Mahlers 6. i San Francisco og det forandrede hende.
- Hun var mærkeligt anderledes. - Ja, skal vi gå i gang?
- Hvordan gør vi? - Du har pianoet der.
Jeg har en idé og en fuga.
- Må jeg vise hvad jeg har først? - Ja da.
Det er min vaskemaskine.
- Jeg vidste det var en fejl. - Åh...
Vi kan gøre noget andet. Jeg skal mixe det. Det er for groft.
Groft? Min kats tunge er grov.
Det her, det er som at hoppe gennem Robocops anus, og det ved du.
Skal jeg spille lidt klassiske klichéer til at lægge over?
Det her?
Nej, nej. Det er frygteligt. Gør ikke det.
- Hvad vil du have? - Okay, marsboerne er landet.
Præsentér dem for Thomas Penbridge. Hvordan vil du gøre det?
- Marsboerne? - Ja.
Okay, jeg tror jeg forstår.
Ja, det er rigtig godt.
Kan du spille melodien, bare højre hånd?
En gang til, men en oktav højere.
- En oktav. - Bare en oktav højere.
- Sig til. - Nu.
- Ja, det var det! Vent. - Hvad? Var det alt?
Det er det jeg behøver. Nu må orkestret tage hånd om det.
Ja!
Elsker det.
- Ja, godt! - Gør det en gang til.
Råb lidt.
Velkommen til jorden, skiderikker!
Han vil have mig med til Venedig og spille. Du må tage med.
Pighvar til damen. Hvis jeg må flytte regnemaskinen...
Ja, undskyld. Vi arbejder.
Snart må vi reservere til tre. Du, jeg og det regnemonster.
Hvis nogen ser os er det et perfekt dække. Vi arbejder med budgettet.
Skat, vær ikke så paranoid. Vi bor i en by med ni millioner indbyggere.
Hvad er muligheden for... utroligt. Hej, Bunny!
Gloria, Thomas. Vi savnede jer til balletgallaen. Det var så fint.
Jeg græd gennem hele Giselle. Claire havde elsket det.
Hun kunne ikke lide ballet, men hun elskede at tude.
Vi har en arbejdsmiddag, og gennemgår donationerne.
- Arbejd, arbejd, arbejd! - Apropos...
Jeg har ikke fået en check fra dig.
Hvem skulle jeg give penge til? Boblemenneskene?
Vi ses på vejen ud, Gloria.
- Jeg skal på toilettet. - God idé!
Herregud, det er utroligt, Hvad gør du?
Jeg tror det er din telefon som vibrerer.
Ja, det er mig. Hvad kan jeg...?
Goddag, hr. borgmester!
Hailey, angående Amy Fisher, hvorfor skød hun Mary Jo?
Jeg ville skyde Buttafuoco i stedet.
Det ville jeg nok også. Men jeg ved virkelig ikke.
- Kender du historien? - Nej, jeg tror det skete som...
Sig mig en ting. Har du nogensinde villet skyde en?
- Nej. - Bare et øjeblik.
Måske min obolærer i ottende klasse. Han gramsede på mig.
Ville du skyde ham i hovedet eller hjertet?
- Lavere, tror jeg. - Lavere? Også mig.
- Men ikke Amy Fisher. - Ikke Mary Fisher... Amy Fisher.
Alessandra, du aner ikke, hvor meget jeg har drømt om denne dag.
Åh gud! Okay...
Bare rolig. Krokodillen bider ikke.
Tryllefløjten. I første scene dræbes han af tre piger.
- Javel. - Kjolen til Cavaliere della Rosa.
- Så mange minder og succes. - Værsågod.
- Nej. Tak. - Du skal. Francesca laver limoncello.
- I badeværelset. - Ukrainsk vodka.
- Okay. - Skål.
Så godt!
På denne kjole skal påklædersken fæstne her...
Og så her... Præcis!
Og så fjerner påklædersken den når De gør entré.
- Hvordan går det med Geraldina? - Hvad? Har De ikke hørt?
- Hun blev ansat som offentlig revisor. - Tragisk.
Hvad gør jeg nu?
Hailey! Kom, du kan være min påklæderske.
- Din hvad? - Det er ingen god idé.
Bliv til festivalen. Du hjælper mig-
- vi taler Amy Fisher, og så ordner jeg en billet til New York eller bedre.
Jeg ved ikke meget om Amy Fisher eller tøj.
Det er bare nogle kjoler til en koncert. Vil du ikke nok?
Kom.
Hvis du bliver vil jeg føle mig lidt mindre ensom.
- Åh. - Jeg beder dig.
Okay. Det er fint.
Lionel, hun skal se alle kostumerne.
Francesca er Alessandra, Stefano er dig.
Divaen er klar, og så...
Men når du gør det må det gøres helt stille, og gå dobbelt så hurtigt.
Lionel, har du hørt om Amy Fisher?
Den moderne opera? Ja. Jeg har den perfekte kjole.
Wow. Så smuk, men den er helt forkert.
For sofistikeret. Vi behøver noget som ser ud som det er samlet op fra gulvet.
- Hailey, fortæl hvem Amy Fisher er. - Okay. Ja...
Hun er fra Long Island, en pige som var forelsket i en mand.
Og hun skød hans hustru i ansigtet.
- Hvad synes du, Lionel? - Ja, det ser ungt ud. Uelegant.
En pige som ikke har den mindste anelse om hvem hun er.
Alessandra?
Joey!
Joey Buttafuoco, hvorfor efterlader du mig?
Se på mig, hvorfor skal det ende?
Historien om Amy Fisher er faktisk rigtig sørgelig.
Opera er oftest sørgeligt. Præcis som kærligheden.
- Hailey, se på mig! - Rodrigo...
Stoler du på mig, Hailey?
Ja.
Hvorfor fortjener jeg din tillid?
Fordi du er virkelig dårlig til at lyve.
Elsker du mig?
Jeg ved det ikke endnu.
Jeg ved at du elsker mig.
Hailey...
Telefon. Der er telefon til Dem.
Tak.
- Hallo? - Jeg har ringet til alle i Venedig!
Men Gloria... Hvor er du? Hvad sker der?
Jeg ved du er sur på os, men borgmesteren ringede med et krav.
- At du kommer til et møde. - Jeg vil ikke til noget møde, Gloria.
- Vi kan tale om musik eller fodbold. - Det handler jo om musikken!
Vi må vise forenet front, ellers trækker han måske sin støtte.
Rodrigo! Rodrigo!
Undskyld? Pas på. Jeg kaster telefonen.
- Maestro, vi har ting vi skal løse. - Ja, det har vi.
- Jeg vil... - Jeg vil også.
...lære Amy Fisher.
- Men senere. Vi kan... - Nu øver vi.
Bjælkerne klaprer, huset ryster
Tordenen ruller, lynene slår ned
Og mørk er natten
Som graven!
Og stadig...
Kærligheden rasede også i mig for nylig
Dansk tekst: www.ordiovision.com