Maestro! Maestro, velkommen til Venedig. Jeg er Beppi Albertelli.
En glæde at se Dem. Det er glat. Hvordan gik rejsen? Har De jetlag?
- Ingen jetlag. - Tyder på god samvittighed.
Alessandra glæder sig til at se Dem. Vi er alle så glade.
Her... Jeg ruller den røde løber ud for Dem. Denne vej, tak.
De er den eneste dirigent hun kan tænke sig at synge for.
"Kom med Rodrigo. Først da gennemfører jeg koncerten."
- Smigrende. - Jeg smigrer aldrig genier som Dem.
- Må jeg give Dem et par små råd? - Javist.
De fleste gondolierer er banditter.
Skal De sejle med gondol, så forhandl om prisen først.
- Derfor min bicicletta. - Bravo!
For det andet, hvis De bestiller en pastaret med fisk og skaldyr-
- som rejer, muslinger, eller blæksprutte, som jeg elsker-
- så bed absolut ikke om parmesanost til pastaen.
- Det vil være at fornærme kokken. - Det vil jeg ikke gøre.
Denne vej.
Og så en sidste lille ting... Hvad De end gør...
Elsk ikke med hende.
Knald ikke... jeg mener, ingen utugt med hende. Ingen utugt! Tak.
- Okay. - Hvilken fornøjelse. Hvilken stor ære!
Denne koncert bliver legendarisk.
- Vi tales ved senere. Efter... - Måske.
Utugt. Ingen utugt.
Goddag?
- Goddag. - Maestro. Hvilken glæde at De er her.
Ja, det er en sand glæde. Det er mytologisk for mig.
Det er en ære, en fornøjelse at møde Dem.
Jeg kender denne indspilning. Les Filles des Cadix.
De sang i Palais Garnier, 2002. Ikke sandt?
- Rigtig godt. - Ja.
- Var De lidt forkølet den aften? - Frygtelig forkølet.
- Efter koncerten kollapsede jeg. - Deres stemme havde en smuk tekstur.
- De taler italiensk. - Si.
En fantastisk kombination af taknemmelighedens toner.
Et crescendo af taknemmelighed for...
- Vi taler engelsk. - Nemmere.
- Har De spist? - Nej.
- Jeg har lavet frokost. Kom. - Okay.
- Kom. - Si.
- Kan De binde det? - Ja.
Jeg holder meget af Deres køkken.
Det er det sted i huset hvor jeg har det bedst.
Alle andre steder er jeg en bonde i et palads.
Lige nu har jeg ikke lyst til et fast hjem, som en vagabond.
Prøv at eje et 600 år gammelt hus i Venedig.
Alt synker, førstesalen er oversvømmet det halve af tiden-
- og svampen får en til at nyse. Men det er min elskede hjemby.
Og det er jo vigtigt. Hjemmet.
Ja, det er meget vigtigt. Jo.
- Lidt pasta nero med blæksprutte. - Det dufter så godt!
- Vil De have parmesan? - Nej. Aldrig med fiskeretter.
Tak.
Maestro...
De tænker sikkert på om jeg efter fire år stadig kan synge.
Selvfølgelig kan De det. Ellers ville De ikke synge koncerten.
Tja, folk gør tåbelige ting.
Jeg kan nok stadig synge i brusebadet, men...
Alle mener de er store sangere i brusebadet.
Jeg er ked af det med Deres orkester. Jeg beundrer at De prøver at indgyde-
- ...blod til den triste symfoni. - Ja, den er trist.
Men den var ved at blive mindre trist, fordi vi blev bedre.
Men vi blev kvalt af det skide bureaukrati.
Penge, penge. Altid penge. Jeg ved det.
Beppi ønsker at jeg skal være La Fiamma igen for pengenes skyld.
Hvordan smager pastaen?
- Så godt. - Ikke overkogt?
Den er glimrende. Præcis tilpas.
Kære maestro, jeg beklager, at De har rejst så langt for ingenting.
Desværre er det umuligt, at denne koncert kan blive til noget.
- Nej... - Det var en fornøjelse at møde Dem.
De er helt klart genial, med mange triumfer foran Dem.
Nu må jeg vaske op og tage en lille lur.
Sig til Beppi, at det er slut med denne farce.
Alessandra, pastaen var overkogt.
- Mindst tre minutter for meget. - Fire et halvt!
- Skal ikke dirigere Deres madlavning. - Og hvis min sang er overkogt?
Det ville jeg aldrig tillade. Skal vi tale om blod?
Mit hjerte har blødt længe.
Og jeg tror at Deres stemme er det eneste som kan redde det.
Jeg forelskede mig i Deres stemme første gang jeg hørte den.
Jeg var 13 år. De sang i Tosca.
Jeg hørte den igen og igen. Jeg forestillede mig... gjorde ting som...
Jeg vil ikke fortælle hvad jeg gjorde.
Men da jeg hørte at De var holdt op med at synge, så græd jeg.
Der er mange grunde til ikke at gøre noget, -
Men den egentlige grund til at gøre noget vigtigt... der er kun en.
- Hvad er den grund? - Det ved De.
Kære maestro. Undskyld, men hvis De ikke kan klare tårer-
-så bør De holde Dem væk fra opera.
Farvel.
- Andrew er forsinket. Tjek uden ham. - Hvilket chok.
- Han sover lidt ekstra på hotel Ritz. - Han skal sove champagnen væk.
"Mine damer, nu øger vi tempoet lidt, så vi når min solo hurtigere!"
"Det er jo Andre Walsh-ensemblet, ikke Walsh-ensemble-ensemblet."
"Okay, vi tjekker partituret. Pis, pis, pis, min solo..."
"Okay, og så pis, pis, pis... Præcis, min solo!"
Vi bør måske kalde det Hailey Rutledge-ensemblet?
- Undskyld. - Nej, stop ikke på grund af mig.
Det var fantastisk. Du ville bare få mig til at fremstå som en idiot.
Det er ikke så svært. Trafikken var ikke så slem, så nu er jeg her.
Hailey, er det sandt at jeg bevæger hovedet som Stevie Wonder? Svar ikke.
Meget at lave. Vi forlader Østrig i morgen og så til festivalen i Venedig.
Og vi må kunne spille med stor passion. Og det står for...
- Andre Walsh-ensemblet! - Præcis.
Hailey, er der et bestemt stykke, hvor du mener jeg har for højt tempo?
- Jeg lytter. - Måske Vivaldistykket?
Et spørgsmål. Kan du være mere bestemt? "Du ødelægger Vivaldi."
- Jeg mener ikke du fucker det op... - Jeg driller bare, Hailey. Rolig.
- Det er bare det... - Ja?
Jeg mener bare at vi har samme indstilling til tempoet som i Fauré.
Maestro De Sousa ville ikke gøre det?
Jeg er måske bare lidt mere insisterende end gamle Rodrigo.
Lad os begynde med Fauréstykket? Følg mig.
Mine damer. Og herre, muligvis.
Smukt.
- Nogle mennesker burde ikke synge. - Helt enig.
- Og nogle burde ikke dirigere. - Du mener vel ikke mig, Wolfgang?
- Jeg hentyder ikke til mig selv. - Skal du være sådan?
Hvorfor er du stadig en forkælet møgunge efter alle disse år?
Hvorfor skal du altid lugte til dine egne prutter, din desertør?
Jeg er ingen desertør. Kald mig ikke det, jeg er loyal.
Jeg er en musikkens soldat. En soldat!
Så sensibel. Men jeg havde også en svaghed for sangerinder.
Men en ting skal du vide. De er alle gale.
Du ved... jeg har aldrig været sammen med... været nær en sangerinde.
- Jeg ved ikke hvorfor. - Det kommer du måske aldrig til.
Det er ikke en god start.
Snart vil ingen spille med dig.
Jeg tror at denne unge dame måske har noget til dig.
"La Fenice. Midnat."
Kom.
Sid ned.
Maestro, min helt! Hun er her, virker glad og er klar til at øve.
- Det bliver en stor koncert. Historisk! - Ja, Beppi. Det gør det.
Men der er meget arbejde foran os. Meget arbejde.
- Meget. Er det konservatoriet? - Ja, musikskolen.
Det her er min maestro, som jeg stoler på i alle henseender.
- Det er koncertprogrammet. - Okay.
Jeg så det i morges, og... det er en greatest hits-samling.
De store arier som La Fiamma har været kendt for i sin store karriere.
Hvad? Synes De ikke om valgene?
Jeg tror, at vi kan vise en ny Alessandra.
En som ikke konkurrerer med den gamle.
- Tror De ikke jeg kan synge rollerne? - Det er jeg sikker på De kan.
Men måske ikke lige så godt som før.
Men der er mange gode roller som De ikke kunne synge før, men kan nu!
Hvad skete med den mand som ikke nænnede sige min pasta var overkogt?
Hvilke nye arier tænker De?
- Samson og Delilah, for eksempel. - En mezzosopranrolle!
- Nej, det er interessant. - Eller noget af en nutidig komponist.
- En nutidig komponist. - Hvis der var en på Puccinis niveau.
Kan de nå det niveau, hvis ingen af de store fremfører deres værk?
De forstår ikke, at det italienske operapublikum er meget kræsent.
- Betvivler du min maestro? - Jeg vil bare dit bedste.
Du vil knække mig. Du er ligeglad med mig. Det handler kun om penge.
- Alessandra... - Stille!
- Ud med jer, alle sammen. - Fint.
Maestro, tak for oplysningen. Værsågod, begynd at skabe magi.
Vi går. Hun er sådan når hun er i dårligt humør.
En fornøjelse.
Godt.
Jeg troede byen så ældre ud.
- Ja! Uskyldig, til mor. - Ja, til min mor.
Super. Nu tøjte. Ja, fint. Kom med det.
Jeg vil se alt på min Venedigliste, så vi må skynde os.
- Markuspladsen er klaret. Hvor så? - Ponte Rialto!
Ponte Rialto! Ponte Rialto!
Der er ingen forskel på stykkerne.
Han spiller Sibelius som han spiller Mozart eller Ravel. Det harmer mig.
- Og sex med ham er altid det samme? - Det er kun sket én gang.
Kun én gang? Af erfaring kan jeg sige, at det altid er det samme.
- Malede han f-huller på din ryg? - Ja, hvordan vidste du det?
Gjorde han det med dig? Men han måtte barbere min behårede ryg først.
- Gjorde han det selv? - Ja.
- Nu kan jeg bedre lide ham. - På med skum og rigtig langsomt.
- Rialtobroen. Sådan. - Lidt af en skuffelse.
Se lige der. Han er lækker.
Hej. Min ven synes du er lækker. Så du bør komme til vores koncert.
- Jeg synes du er lækker. - Åh, du taler.
Jeg er fra Belgien og er her på grund af festivalen.
Vil du drikke en kop kaffe på mit hotel?
- Er det et rigtigt hotel? - Ja, det er det.
Okay.
- Bare han ikke mimede et kondom. - Stop, gå, hurtigere.
Hey! Skaldyrstallerkenen her er ti euro billigere.
Super, billige skaldyr er altid en god idé.
Jeg får lidt kvalme. Håber muslingerne var okay.
- De var lidt klistrede. - Det er nok bare alt det turisteri.
Jeg elsker musikfestivaler. Man ser sjældent gode ting.
Men man ser frygtelige ting.
Forfærdelige, dårlige, uudholdelige ting.
Se der! Andre Walsh-ensemblet spiller i aften.
- Jeg har en ven som spiller med dem. - Skal vi gå derhen?
- Okay. - Jeg vil ikke optræde på La Fenice.
Med publikum og kritikere der føles det som en bur.
- Så må vi ud af buret! - Alessandra!
- God eftermiddag. - Forsvind!
Generer han dig? Pas på, La Fiama fortjener respekt!
Maestro, vi ses, og du vil høre mig, du ved intet om opera.
Du ved intet om universet. Mørk materie. Det ved vi intet om.
Vi ved intet! Vi har stadig mange ting at opdage.
- Hvem var det? - Han leder en frygtelig claque.
De vil have penge, ellers buer de under forestillingen.
Gør de det under forestillingen går jeg ned og sparker ham i nosserne.
Så mange nye stykker at lære, og min stemme... jeg er ikke klar.
- Kan ikke give dem hvad de vil have. - Jo, du kan. Tænk ikke på det.
Gør det ikke for dem, gør det for dig selv, for blodet.
Eller gør det for mig.
Hun burde synge i stedet for mig.
Okay... vil du ikke synge med hende?
- Jeg kan ikke. - Jo, det kan du. Jeg er din maestro.
Kom nu.
Det er La Fiamma! Herregud! Ti amo.
Jeg elsker også dig.
Du kan ingenting? Alessandra, ja! Flot, flot!
Tak, tak.
Jeg ville vise dig dette sted, fordi det betyder meget for mig.
- Smukt. - Ja, ikke?
Det var et nonnekloster. I to år boede jeg deroppe.
Var du nonne? Min ekskone er nonne.
Det var ikke for nonner, men for folk som ikke kunne bo andre steder.
Jeg kom dertil efter min fiasko på scenen. Forstår du?
Ja, jeg forstår.
For mig var sangen alt, og så kunne jeg ikke længere synge.
Da jeg boede der kunne jeg ikke spise selv. Jeg behøvede hjælp til at bade-
- klæde mig på, og gå på toilettet.
Ingen ved det. Bortset fra Beppi.
Han stod ved min side.
Og nu ved du det. Fortæl noget om dig selv som ingen andre ved.
Men jeg er ingenting. Bare noder som mennesker spiller med.
Jeg har tænkt meget på min mentor, maestro Rivera.
Han er meget gammel og syg. Han tilbød mig at vende tilbage til Mexico-
- og overtage orkestret, der hvor jeg begyndte.
Jeg takkede nej.
Jeg tog til New York for at være i et orkester som ikke spiller.
Rodrigo, bo hos mig. Du må flytte ind i mit palads.
Så kan vi øve nat og dag. Leve med musikken.
Ja!
- Undskyld. - Pænt af dig at komme.
- Jeg tog den forkerte vaporetto. - Du missede lydtjek.
- Jeg ved det. Jeg har det ikke godt. - Det har jeg heller ikke.
Fordi den skide oboist jeg troede på viser sig at være totalt upålidelig!
Passion! Kom så.
- Godt klaret. - Tak.
Muslingerne?
- Hvem af dem er din ven? - Hende som spiller obo.
- Er hun din elskerinde? - Nej, min protegé. Helt uskyldigt.
Kan du lide uskyld? Tiltaler det din perversion?
Det er ikke perversion, hun spiller på obo.
Hej. Jeg beklager virkelig.
- Jeg tror jeg kan spille anden halvdel. - Næppe. Du er færdig her.
- Jeg vil savne dirigentlektionerne. - Jeg ville ikke kaste op på scenen.
- Så du flygtede under min solo? - Herregud, din solo, din solo...
- Det handler altid om din solo. - Ja, og hvorfor tror du?
Det er Andrew Walsh-ensemblet! Det er det folk betaler for at se.
Ja, og vi vil have pengene tilbage!
- Rodrigo? - Vi ville se hans protegé.
- Åh gud, det er... - Ja. La Fiamma.
Hvilken ære. Oplevede De noget af første halvdel?
Jeg så Dem spille cello som om De fældede et træ.
Ja, jeg er en meget udtryksfuld musiker.
- Jeg skal kaste op igen... - Du er stadig fyret.
Nej, hun siger op. Du siger op, Hailey!
- Jeg behøver det her job! - Udfordrer De mig, maestro?
- Ja, Yo-Yo Ma-kopi. - Og din mor.
- Det er svært at forstå hvad du siger! - Sig det til La Fiamma.
Hvad fuck skal jeg gøre?
Hailey, kom med os.
- Ja, Hailey. Vi tager hånd om dig. - Mit palads har mange rum.
- Okay... - Taxaen kommer.
Kast ikke op i taxaen. Hvis du skal kaste op, sig til. Det er okay.
Kom så. Sådan. Rigtig godt.
Tak.
Dansk tekst: www.ordiovision.com