‫סולומון.‬
‫סולומון!‬
‫- רחוב דיאגונל, יוהנסבורג, דרום אפריקה‬ ‫ה־13 ביוני, 1977 -‬
‫לאן אתם נוסעים, רבותיי?‬
‫ומה יש לכם במזוודה?‬
‫סתם כבודה רגילה.‬
‫כולם מתבקשים לעמוד.‬
‫נא לשבת.‬
‫אדוני הלורד,‬
‫אישומי המדינה נגד הנאשם,‬
‫סולומון קאלושי מחלנגו,‬
‫זכר בן 21 ממוצא דרום אפריקאי,‬
‫המתגורר ברחוב סי־2 2445, ממלודי, פרטוריה,‬
‫כוללים שני סעיפי רצח,‬
‫שני סעיפי ניסיון לרצח,‬
‫מעורבות בתקרית אלימה בפרהסיה,‬
‫והשחתת רכוש.‬
‫אישי הצעיר,‬
‫המדינה מאשימה אותך בשני סעיפי רצח,‬
‫שני סעיפי ניסיון לרצח,‬
‫מעורבות בתקרית אלימה בפרהסיה‬
‫והשחתת רכוש.‬
‫ולבסוף, אך חשוב מכול,‬
‫שיתוף פעולה.‬
‫שיתוף פעולה ביוזמה פלילית משותפת‬
‫לטובתו של אדם אחד,‬
‫בעיקר מונדי מוטלונג, שאינו נוכח כאן,‬
‫לביצוע מעשים אלה.‬
‫תודה, אדוני הלורד.‬
‫אני מבין שדנתם באישומים עם מרשכם,‬ ‫מר מיילר?‬
‫אכן כן, אדוני הלורד.‬
‫האם הוא מודה או כופר באשמה?‬
‫בשני סעיפי הרצח ושני סעיפי הניסיון לרצח,‬
‫אנחנו כופרים באשמה.‬
‫בסעיפים האחרים...‬
‫אנחנו כופרים באשמה.‬
‫המשפט נקבע לתאריך ה־13 בפברואר.‬
‫העבירו את הנאשם לכלא פורט ביוהנסבורג‬
‫עד לסיום המשפט.‬
‫כולם מתבקשים לעמוד.‬
‫זו משפחתי.‬
‫אמי, מרתה, ואחי, לוקאס,‬
‫סוהר, ולפעמים אבי.‬
‫הם תמיד רצו בטובתי‬
‫והכינו אותי להפוך לגבר,‬
‫אחריות שאעריך לעומק‬
‫במהלך טקס החניכה שלי בטרנסוואל המזרחית,‬
‫כשנעקרנו בכוח מאדמתנו‬ ‫והושלכנו אל חיי עוני.‬
‫הותרנו את אבי קבור בחלקת אדמה שוממת.‬
‫יחד אנחנו שורדים,‬ ‫ועוזרים זה לזה כשמתאפשר.‬
‫העוני שיעבד אותנו,‬
‫והלימודים שלי נועדו‬ ‫להוציא את משפחתי לחירות.‬
‫זה קרה ב־6 באפריל, גברתי... 1652.‬
‫אחי, אתה עדיין מחרבן?‬
‫תזדיין מפה, מטלנגו!‬
‫מיילס דייוויס אמר פעם:‬
‫״ג׳אז הוא אחיה הגדול של מהפכה.‬ ‫מהפכה עוקבת אחריו לכל מקום״.‬
‫- מיילס דייויס -‬
‫מה שלומך, סולי?‬ ‫-טוב, ואתה?‬
‫בסדר. הרווחת הרבה כסף היום. שוקר חמדולילה.‬
‫תבזבז אותו תמיד בחנות ואללה יברך אותך.‬
‫להתראות.‬ ‫-ביי.‬
‫כוס אמק!‬
‫אס עלה!‬
‫היי, זקן, שני ראנד להימור.‬
‫אס עלה.‬
‫מונדי.‬ ‫-קדימה, מותק. את, שם.‬
‫אם תצליחי,‬ ‫אני אקנה לך קרם החלקה לשיער הזה שלך.‬
‫מונדי.‬ ‫-מה?‬
‫למה לא באת לביה״ס?‬ ‫-עזוב אותי, אני מתערב פה.‬
‫קדימה, גבר.‬
‫משטרה! בוא נעוף מפה!‬ ‫-עצרו!‬
‫ברנדה ריביירה.‬
‫היא לא חיה באותה המציאות.‬
‫איחרתם.‬ ‫-היא בוחרת להשתתף בזה.‬
‫היא חכמה.‬
‫היא יפה.‬
‫ברנדה, סליחה.‬ ‫-והיא שלי.‬
‫ברנדה.‬
‫מה הבעיה של הבחורה שלך?‬
‫אם יודעים מה?‬
‫איך אתם מתכוונים ללמוד כשתהיו בכלא?‬
‫היי, ברנדה, מנדלה בכלא, נכון?‬
‫אבל הוא לומד.‬
‫כל המנהיגים שלנו מלומדים.‬
‫תראה אותך, לא רוצה ללמוד.‬
‫ואתה לובש מדי בי״ס. מה השטויות האלה?‬
‫יש לנו מבחן בהיסטוריה ולא למדת.‬
‫אל תדברי איתי על הסיפור שלו.‬
‫תני לי לדבר איתך על הסיפור שלנו.‬ ‫תעצרי רגע.‬
‫את יודעת מה קרה ב־1652,‬ ‫כשג׳אן ואן ריבק הגיע?‬
‫הוא הציף את כל המקום בצבעוניים!‬
‫ואז וסקו דה גאמה הגיע בספינה הגדולה שלו‬ ‫וזרק עלינו את כל התבלינים.‬
‫עכשיו כל האוכל שלנו חריף מדי.‬
‫את מכירה את שאקה זולו? לא חשבתי ככה.‬
‫את מכירה את המלכה מוג׳אג׳י? מלכת הגשם!‬
‫לא הכרת אותה. את מכירה את שאטשואיו?‬
‫אומרים ״קטשאויו״.‬
‫כן, הוא.‬
‫את יודעת מי רצח את המלך הינטסה?‬
‫הארי סמית. כן.‬
‫אל תגידי לי שאני עושה רעש.‬ ‫אני אומר ככה, זין על הבורים האלה!‬
‫זין על חוק חינוך בנטו!‬
‫שילכו להזד...‬ ‫-היי!‬
‫יש אנשים מסביבנו.‬
‫רוצה שכולנו נמות בגלל הרעש שלך?‬
‫תתאפס על עצמך, יש מלשנים בסביבה.‬
‫תענה לי על השאלה. מה הייתה המשימה שלהם?‬
‫המשימה שלהם הייתה...‬
‫לאנוס ולבזוז. מונדי הקטן!‬
‫ברנדה. מה שלומך?‬ ‫-הכול בסדר.‬
‫אבא שלך יודע שאת פה?‬
‫סולי מחלנגו. מה יש לך שם?‬
‫מיילס דייויס.‬
‫אלוהים.‬
‫אתה יודע מה זה, ילד?‬
‫זה מגניב.‬
‫כן, רק שלא ילמדו אתכם את זה.‬
‫יאמרו לכם שהמטרה הייתה הקמת תחנת סחר‬
‫בקצה הדרומי והלא מתורבת ביותר של אפריקה.‬
‫קראו לו תומאס מסוקו,‬
‫אבל הכרנו אותו בשם טומי לונדון,‬
‫אקסטיביסט ממלודי מקומי ולוחם חופש.‬
‫לונדון גייס תלמידים‬ ‫לקונגרס הלאומי האפריקני‬
‫במטרה להתקומם נגד השלטון.‬
‫לא ידעתי מה לחשוב עליו,‬
‫אבל הוא היה מסקרן.‬
‫לונדון לא היה גנגסטר, אבל הוא היה מסוכן.‬
‫והוא דיבר אנגלית באופן מושלם.‬
‫טומי לונדון.‬
‫כן. אנחנו רוצים שאנשים יצטרפו לתנועה‬ ‫כדי שנוכל להילחם במערכת.‬
‫תהיה צעדה מחרתיים.‬
‫ב־16 ביוני בסווטו.‬
‫טוב.‬ ‫-אני מארגן אוטובוסים.‬
‫אני רוצה שתבואו.‬
‫אולי תביאו עוד אנשים שיפגינו תמיכה.‬
‫בטח, אחי טי. אני אהיה שם.‬
‫גם אני באה.‬ ‫-אנחנו לא באים.‬
‫אמרתי שאני באה.‬ ‫-אמרתי שלא.‬
‫סולי, חוק חינוך בנטו הוא בדיחה.‬
‫הם משחקים עם המוח שלך.‬
‫הם מבטיחים שתבין את כל הפקודות שלהם.‬
‫״כן, בוס. לא, בוס. סליחה, בוס״.‬
‫חכי רגע. יש לי משהו בשבילך.‬
‫היי, ילד.‬
‫עוף מפה.‬
‫דוד לונדון, אני רוצה לשחק.‬
‫נו, למבוגרים יש עניינים לסדר.‬
‫צא מהר.‬
‫אני אקנה לך ממתק, טוב?‬
‫אני רוצה שתקחו כמה. תחלקו אותם.‬
‫״לעזאזל עם אפריקאנס״.‬
‫אז נתראה בתחנת האוטובוס.‬ ‫מאחורי בניין התחנה.‬
‫ב־16 ביוני.‬ ‫-טוב, אחי טי. אפשר לקבל את התקליט שלי?‬
‫תקבל את התקליט ב־16 ביוני.‬
‫בסווטו.‬
‫בואו נלך.‬ ‫-בלי לחץ, בואו נלך.‬
‫בואו נלך.‬
‫מגניב, מיילס דייוויס.‬ ‫-תודה, טומי.‬
‫טוב, ילד. אתה יכול לשחק עכשיו.‬
‫תדאג למכונית שלי.‬
‫״איגרוף הוא כמו ג׳אז.‬
‫ככל שהוא טוב יותר, כך הוא פחות מוערך״.‬
‫ג׳ורג׳ פורמן.‬
‫אחי לוקאס.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫לא שכחת.‬
‫איך יכולתי לשכוח?‬
‫משקל כבד.‬
‫והתקליט?‬
‫אתה יכול להפעיל אותו.‬
‫מגניב.‬
‫אימא שלי,‬
‫עובדת משק בית‬ ‫שמשלמים לה כדי לגדל ילדים אחרים‬
‫בפרברי פרטוריה.‬
‫שלום, אימא.‬ ‫-שלום, בן שלי.‬
‫גדלת לכדי גבר. אתה נראה בדיוק כמו אבא שלך.‬
‫באמת, אימא?‬
‫איך היה היום שלך?‬
‫היה בסדר, אבל הבורים אלה משעבדים.‬
‫אחי, איך העבודה?‬
‫עבודה זו עבודה, סולי. אני עובד, משלמים לי.‬ ‫מה אפשר להגיד?‬
‫ואתה?‬
‫בסדר, אבל המשטרה...‬
‫סולי, הם עושים את העבודה שלהם.‬
‫איך ההרגשה להיות גבר?‬ ‫בטח השק שלך כבר מתפוצץ.‬
‫אחי לוקאס, אני לא יודע.‬
‫אתה הומו?‬ ‫-לוקאס...‬
‫העבודה מחכה, אני צריך לזוז.‬ ‫-בנות יעוטו עליך.‬
‫אתה צריך ללכת להשיג אותן.‬
‫אחי לוקאס...‬
‫זהירות, עולם. הבן היפה שלי מגיע.‬
‫אוי, אימא.‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-למרבסטאד.‬
‫טוב, תקנה לי טבק הרחה. כמעט נגמר לי.‬
‫טוב, אימא. כן.‬ ‫-תקנה לי?‬
‫תודה, בן שלי. אל תשכח את אישור המעבר.‬
‫אימא.‬
‫לך לשלום.‬ ‫-טוב, אימא.‬
‫סול, גבר. מה שלומך?‬
‫היי, מונדי.‬ ‫-היי.‬
‫עם מי אתה?‬ ‫-בטח, מיילס דייוויס.‬
‫אז אתה בא לצעדה ב־16?‬
‫מונדי, אני לא יכול.‬ ‫-אתה יכול.‬
‫אני עובד.‬ ‫-אתה סוחר רחוב.‬
‫אני מפרנס את אימא שלי ואת אחי.‬
‫אחיך. הוא מרוויח מספיק מהעבודה אצל האויב.‬
‫היי. אל תתחיל עם החרא שלך.‬
‫חרא? חרא זה להיות סוחר רחוב, חתיכת בוגד.‬
‫כן? מה אמרת, ילד?‬
‫סולי...‬
‫היי!‬ ‫-חרא.‬
‫נראה ששכחת מי דאג לך בזמן החניכה.‬
‫ואתה, אחי טי...‬
‫איפה התקליט שלי?‬
‫ומה עם האזרחים, סולי?‬
‫אילו אזרחים?‬
‫ילד, אלה פחדנים כמוך‬
‫שמאפשרים לכל הלבנים האלה לשלוט עלינו.‬
‫לא, אחי טי.‬ ‫פחדן הוא מישהו שהורג את אחיו השחור.‬
‫ספיידר היה בוגד עלוב.‬
‫אם ספיידר היה כאן עכשיו,‬ ‫הייתי הורג אותו שוב.‬
‫כדי שיהרגו אותך כי יסמנו אותך כבוגד?‬
‫אז תהרוג אותי, מונדי קרא לי מלשן עכשיו.‬
‫עכשיו אתה מתחיל עם החרא, ילד.‬ ‫-באמת?‬
‫נכון מאוד. תיזהר.‬
‫מונדי, בוא נלך.‬ ‫-לך תזדיין.‬
‫למה אתה שקט?‬
‫תגיד משהו.‬ ‫-אה, טוב. בסדר.‬
‫מה עוד לימדו אתכם בחניכה?‬
‫ברנדה, מה שקורה בחניכה נשאר בחניכה.‬
‫אבל למה? ספר לי.‬ ‫-אלה שיחות גברים.‬
‫אבל למי אני אספר?‬
‫אמרתי שאלה שיחות גברים.‬ ‫-אבל למי אספר?‬
‫אלה שיחות גברים.‬
‫בואי לפה.‬
‫אם לא תפתח את הפה שלך ותספר לי,‬
‫גם אני לא אתן לך.‬
‫מותק, לא.‬ ‫-לא אתן.‬
‫אתה חושב שאתה טוב יותר‬ ‫מהחבר׳ה שהם תופסים כל יום?‬
‫ברנדה...‬
‫איבדתי את אבא שלי בגלל הבורים. הם אכזריים.‬
‫חוויתי את זה בעצמי.‬ ‫אני לא רוצה לדבר על זה, טוב?‬
‫חשבתי שאתה לא מפחד.‬
‫ברנדה, אני לא מפחד מכלום.‬
‫אני הולכת לצעדה, איתך או בלעדיך.‬
‫לאהוב מישהי...‬
‫לאהוב אותך...‬
‫זה לראות את שאיפת חיי הגדולה ביותר‬
‫בדמות אדם.‬
‫- סטודיו הצילום של סטיב -‬
‫טוב...‬
‫בצל, עגבניות, תפוחים‬
‫ובננות.‬
‫סולי, חסרים לך שני ראנד.‬
‫לא. אתם עדיין חייבים לי שני ראנד‬ ‫מהשבוע שעבר.‬
‫אוטרן, אנחנו חייבים לסולי שני ראנד.‬ ‫-כן, נכון.‬
‫נתראה.‬ ‫-היי, סולי!‬
‫- לבנים בלבד -‬
‫תפסתי אותך, שטן קטן!‬ ‫-ואו!‬
‫תפסנו אותך, רוכל קטן.‬ ‫-לא, גבר. לך תזדיין!‬
‫לך תזדיין!‬
‫חשבת שאתה יכול לברוח מאיתנו?‬
‫חושב שאתה יכול לברוח? ממזר!‬
‫עכשיו נראה איך אתה רץ על בטן מלאה.‬
‫נו. תרים אותו, נו.‬
‫בוא נראה אותך רץ עכשיו.‬
‫בבקשה...‬ ‫-תאכל.‬
‫תאכל!‬
‫תאכל.‬
‫תאכל את זה.‬
‫בבקשה...‬
‫תאכל, קדימה. תאכל.‬
‫טוב.‬ ‫-תאכל!‬
‫תאכל הכול.‬
‫כן? בבקשה.‬
‫תאכל.‬ ‫-אני לא יכול לאכול יותר.‬
‫לא? למה?‬
‫בבקשה, אני לא יכול.‬
‫אולי נפנה אצלו קצת מקום, אה?‬
‫סווטו הייתה מרחץ דמים, ילד.‬
‫אלוהים.‬
‫סולי, אנחנו עוזבים. בעוד יומיים.‬
‫אתה איתנו? לאקי בא איתנו.‬
‫כן.‬
‫אז מה אתה אומר, דייוויס? אתה מצטרף?‬
‫סולי, בבקשה אל תלך איתם.‬
‫בואי נלך.‬
‫סולי, אני מצטערת.‬
‫הייתי צריכה להקשיב לך.‬
‫בבקשה סלח לי על שלא הקשבתי לך.‬
‫לא, ברנדה. אני הפחדן.‬
‫אל תגיד את זה.‬
‫נתתי לך לצאת לצעוד לבד,‬
‫ונשארתי מאחור.‬
‫איזה מין גבר עושה דבר כזה?‬
‫אני מצטער.‬
‫הם הרגו ילדים חפים מפשע.‬
‫היו כלבים...‬
‫גז מדמיע.‬
‫ואבנים התעופפו בכל מקום.‬
‫היה כל כך הרבה רעש.‬
‫ואז יריות.‬
‫ואז השתרר שקט.‬
‫שקט.‬
‫זה היה מחריד.‬ ‫כמעט יכולתי לשמוע את העור שלהם נפרד מהגוף.‬
‫אפשר היה לשמוע את הנשימה נשאבת מהגוף שלהם.‬
‫ואז נשמעו ירייה אחר ירייה.‬ ‫אפילו עכשיו אני שומעת את היריות.‬
‫יריות. ילדים נופלים על הקרקע.‬
‫יריות. ילדים נופלים על הקרקע. יריות.‬
‫מעולם לא ראיתי כל כך הרבה דם.‬
‫למה הבורים האלה כל כך שונאים אותנו?‬ ‫מה עשינו להם?‬
‫למה הם לא מרחמים עלינו? מה עשינו?‬
‫אם לא היית שם ב־16 ביוני, למה יצאת לגלות?‬
‫נמאס לי.‬
‫כעסתי.‬
‫המשפחה שלי נעקרה בכוח מארץ אבותינו.‬
‫זה הרג את אבא שלי.‬ ‫הייתי צריך לעזור לאימא שלי.‬
‫והגבריות שלי חוללה.‬ ‫לא יכולתי לשאת את זה יותר.‬
‫מה אתה היית עושה? חוץ מזה,‬
‫ידענו למה אתם מסוגלים.‬ ‫-מי?‬
‫המשטר האפריקאנרי הגזעני.‬
‫מסוגלים להרוג תלמידים בצעדה.‬
‫חוליגנים ומתפרעים. פושעים...‬ ‫-ילדים.‬
‫שצעדו למען חירות.‬
‫תבין, סווטו הכעיסה אותנו.‬
‫היא הכעיסה אותי.‬
‫ולחשוב שאפילו לא הייתי שם.‬
‫שוטרים שהורגים ילדים.‬
‫נמאס לנו מכך שיש לנו רק אבנים לזרוק‬ ‫בעודכם יורים בנו עם כדורים.‬
‫התכוונו להשיב מידה כנגד מידה.‬
‫למה אתה לא אוכל?‬
‫אני לא רעב, אימא.‬
‫סולומון...‬
‫אלה לא חיים.‬
‫לא יתכן שככה אלוהים רוצה שנחייה.‬
‫קאלושי, אל תטיל ספק באל.‬
‫אלוהים פועל בדרכו שלו.‬
‫איזו דרך, אימא?‬
‫תסתכלי על הפנים שלי.‬
‫איזה מין אלוהים‬ ‫מאפשר שילדים יוכו ויירו למוות?‬
‫מאפשר לאדמה שלנו ולאבינו להיגזל מאיתנו?‬
‫אל תערב את אבא שלך.‬
‫אני יודע בוודאות שאם אבא היה בחיים,‬
‫לא היינו חיים ככה.‬
‫סולומון...‬
‫אל תדבר ככה אל אימא.‬
‫לוקאס, סולומון, ישו חי. תאמינו.‬
‫עכשיו תאכל, בן שלי.‬
‫אימא...‬
‫את עדיין מחכה לישו?‬
‫מחכה שישו יחזור ויפתור את הבעיות שלנו?‬
‫ישו לא יחזור לעולם.‬
‫הוא מת.‬
‫אמרו לנו בחניכה...‬
‫שהמתים לא חוזרים.‬
‫לוקאס! אתה תהרוג את הבן שלי!‬
‫מה נכנס לך לראש?‬
‫יום אחד אתה תתחרט שדיברת ככה.‬
‫עזבי אותו, אימא.‬
‫לעזוב אותו...‬
‫- מחלנגו -‬
‫איפה סולי?‬
‫מהר, תיכנס.‬
‫מה הקטע של המזוודה הגדולה? מה ארזת?‬
‫למה אתה כזה איטי?‬
‫אימא.‬ ‫-כן?‬
‫סולומון הלך.‬ ‫-הלך? לאן?‬
‫הוא כתב את הפתק הזה.‬
‫״אחי לוקאס, אחי לוקאס.‬
‫עזבתי. בבקשה אל תטרח לחפש אותי״.‬
‫הוא עזב, אימא.‬
‫ממתי הוא כותב לנו מכתבים‬ ‫כשהוא יוצא לעבודה ברכבת?‬
‫היום הולכים לכנסייה, ואני כבר מאחרת.‬
‫אימא, סולומון עזב!‬
‫תמצא אותו.‬
‫כשאחזור מהכנסייה, אני רוצה ששניכם תהיו פה.‬
‫הילדים האלה ישגעו אותי.‬
‫אתה הורג אותנו.‬
‫מה קורה פה?‬
‫טומי, המכונית נתקעה.‬
‫זה אמצע שומקום פה, לעזאזל.‬
‫אתה יודע כמה שוטרים מחפשים אנשים כמונו?‬
‫אולי חסרים מים?‬
‫לא, גבר. אין לי זמן לשטויות.‬
‫היי, דייויס, ילד. הנה התקליט שלך.‬
‫קחו את הדברים שלכם. מהר, גבר. קדימה.‬
‫טומי, אולי אם ננסה לתקן אותה...‬
‫אין לכם זמן לתקן. פישלתם בגדול.‬
‫איך יצאתם מהארץ?‬
‫השתמשנו בגבול הירוק כדי לחצות למוזמביק.‬
‫אנחנו צועדים הלוך ושוב, הבורים יורים בנו.‬
‫הלוך ושוב.‬
‫ציפיתי שתצטרף אלינו בצעדה.‬
‫חשבתי שתשנה את דעתך, סולי.‬
‫נו, דייויס, אנחנו רק רוצים לדעת. מה קרה?‬
‫היית עם מישהי אחרת?‬ ‫כי אנחנו היינו עם ברנדה.‬
‫הגענו לשם כדי להילחם‬ ‫למען חירותם של בני אדם, החירות שלך.‬
‫אפילו לא הצטרפת.‬
‫עכשיו אתה אפילו לא יכול לומר לנו מה קרה?‬
‫היי, לונדון, לא ביקשתי ממך להילחם בשבילי.‬
‫עזוב, בסדר?‬
‫אנחנו רק רוצים לדעת.‬ ‫-היי, גבר.‬
‫היי, סולי.‬
‫עזוב אותו. המזוודה הזו בטח מלאה בפירות.‬
‫אחי טי, אנחנו הולכים כבר המון זמן.‬ ‫איפה המקום הזה?‬
‫כמעט הגענו, מונדי.‬
‫נלך במורד השביל הזה כל הדרך לנהר.‬
‫כשנגיע לסלעים...‬
‫אני אומר לך, אנחנו שם.‬ ‫-שיט!‬
‫אלוהים! החולצה הזו עלתה לי 50 ראנד!‬
‫חשבתי שמשהו רציני קרה, גבר.‬
‫אחי טי, זו חולצת מעצבים.‬
‫חולצת מעצבים בתחת שלי.‬ ‫תוכל לקנות כזו במוזמביק.‬
‫מוזמביק? זו מהדורה מוגבלת!‬
‫אתה בטוח שאין פה תנינים?‬
‫לא. פשוט תתקדם.‬
‫תיזהרו מהאבנים האלה.‬
‫מהר!‬
‫יש נחשים במים?‬ ‫-לא, קדימה.‬
‫נו, חבר׳ה. כמעט הגענו.‬
‫יש!‬
‫אחים שלי, ברוכים הבאים למוזמביק.‬
‫פורסטר, יא בן זונה!‬
‫אנחנו נחזור.‬
‫היי, אתם! ידיים למעלה!‬
‫על הרצפה!‬ ‫-אל תירה!‬
‫אל תירה.‬ ‫-זו מוזמביק.‬
‫אנחנו יודעים.‬ ‫אנחנו בקונגרס הלאומי האפריקני.‬
‫למה הם לוקחים את התיקים שלנו.‬ ‫-נו, חברים.‬
‫מה?‬ ‫-אנחנו בקונגרס הלאומי האפריקני, חברים.‬
‫על הרצפה!‬
‫כמה אתם?‬ ‫-ארבעה.‬
‫כמה?‬ ‫-אנחנו ארבעה.‬
‫תשתקו!‬
‫שלום.‬
‫- מחנה הפליטים ז׳יי ז׳יי, מוזמביק -‬
‫- ה־20 ביוני, 1976 -‬
‫שלום.‬
‫מונדי.‬
‫מונדי, תתעורר.‬
‫תשתה.‬
‫הנה, ככה.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫אנחנו במוזמביק.‬
‫לונדון ולאקי שם.‬
‫הגענו.‬
‫כן, הגענו.‬
‫מונדי, אתה תחלים.‬
‫דייויס.‬ ‫-שלום, לאקי.‬
‫השנגנים האלה יהרגו אותך,‬ ‫אנחנו לא בפרטוריה.‬
‫שיהיה.‬
‫תודה רבה.‬
‫תודה, אימא.‬
‫איך קוראים לזנב שלך?‬
‫אה, לא יודע.‬
‫היי, איך קוראים לך?‬
‫טוב...‬
‫מונדי.כן? לאקי.‬
‫וטומי לונדון.‬
‫ואני סולומון.‬
‫תגיד ״סולומון״.‬ ‫-סולומון.‬
‫כן, יפה. ואתה?‬
‫אין לי שם.‬
‫הוא משקר, גבר. אין מישהו בלי שם.‬
‫לא, אחי טי. נראה לי שהוא רציני.‬
‫זה פשוט. בואו ניתן לו שם.‬
‫קוקה־קולה.‬ ‫-קוקה־קולה?‬
‫כן, קוקה־קולה.‬ ‫-לא, גבר.‬
‫קוקה־קולה?‬ ‫-כן. לא.‬
‫אתה צוחק.‬
‫תקרא לו פאנטה, גבר.‬
‫לא!‬ ‫-זה הרבה יותר טוב.‬
‫כן, גבר. תוסיף קצת צבע לילד המסכן.‬
‫אתה רואה כמה הילד כהה? הוא זר.‬
‫כמו ב״שחור כמוני״.‬
‫יו, קינג סייז.‬
‫קוקה־קולה.‬
‫רואה?‬ ‫-אז אתה אוהב את השם?‬
‫טוב, בוא לפה.‬ ‫-קוקה־קולה.‬
‫שלום, קוקה־קולה.‬
‫קוקה־קולה.‬
‫סולומון, קוקה־קולה.‬
‫קוקה־קולה.‬
‫כן, גבר. אלוהים.‬
‫אחת.‬ ‫-אחת.‬
‫שתיים.‬ ‫-שתיים.‬
‫שלוש.‬ ‫-שלוש.‬
‫ארבע.‬ ‫-ארבע.‬
‫חמש.‬
‫מה? חפש?‬
‫אבל שמעת אותו, נכון?‬
‫טוב, רבותיי, אנחנו פה כבר חודשים.‬
‫או שנתכנן בריחה או שנשלם כדי לצאת מפה.‬
‫האפשרויות היחידות שלנו.‬
‫אני איתך, אחי טי.‬
‫האוכל פה חרא,‬
‫השירותים מסריחים.‬
‫תראה את הלחם הזה,‬ ‫אפשר להשתמש בו בתור כדורגל.‬
‫ואני לא יכול יותר לעשות ביד.‬
‫מונדי, תהיה רציני בבקשה.‬
‫אני רציני.‬
‫חייבים ליצור קשר עם לוסאקה.‬ ‫הם חייבים לשחרר אותנו.‬
‫יש לי תוכנית. כמה כסף יש לנו?‬
‫סולי, גבר.‬
‫- פדגוגיה של מדוכאים -‬
‫מיילס דייוויס,‬ ‫אתה תמיד ״שבעה צעדים לגן עדן״, אה?‬
‫תוכנית ב׳.‬
‫אחי טי.‬
‫בפעם הבאה, תתאפס על עצמך.‬
‫כדי שלא נגיע למצבים כאלה.‬
‫קצת אנגלית ואתה חושב שיש לך ביצים?‬
‫חרא.‬
‫הנה, קולה. קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫בעזרת קוקה־קולה‬
‫הצלחנו להשיג נייר מוברח,‬
‫והתחלנו בקמפיין כתיבת מכתבים‬ ‫לקונגרס הלאומי האפריקני במאפוטו‬
‫כדי שיעבירו ללוסאקה.‬
‫הגנבנו החוצה מכתב חדש מדי שבוע,‬
‫מתחננים לחילוץ.‬
‫לאחר שישה חודשים בז׳יי ז׳יי,‬
‫מוזמביק החלה לגבות מחיר.‬
‫אבל לא יכולנו לוותר.‬
‫טוב, עכשיו תראה...‬
‫אה, אתה ילד רע.‬
‫אחי טי,‬
‫אנחנו נמצאים במדינה המחורבנת הזו‬ ‫כבר שישה חודשים מזדיינים.‬
‫בשביל זה הבאת אותנו לפה?‬
‫זה רק פורטוגזית, אנשי פרלימו,‬ ‫ילדים בשם קוקה־קולה,‬
‫יתושים שעוקצים אותנו,‬ ‫ילדים שבוכים בלי סוף, גשם שלא מפסיק.‬
‫אחי טי,‬
‫תעשה משהו.‬
‫סיימת?‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫זה נראה כמו החולצה שלי.‬
‫תענה לי!‬
‫מונדי, מה קרה לך?‬
‫הוא ילד! השתגעת?‬
‫לך תזדיין, יא חרא.‬
‫צא להירגע.‬
‫היי, קולה.‬
‫אל תשים לב אליו, טוב?‬
‫אני צריך למצוא את מונדי.‬
‫כשיש לנו שיטפונות, זה נהר פה.‬
‫אימא שלי רחצה אותי פה.‬
‫זה מזכיר לי אותה.‬
‫זה היה לפני המלחמה.‬
‫אתה בטח מתגעגע אליה?‬
‫כן.‬
‫כמה?‬ ‫-ארבעה.‬
‫קח אותי לשם.‬ ‫-כן, קפטן.‬
‫אתם מדרום אפריקה?‬
‫אני מדברת אליכם!‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-תארזו את החפצים שלכם.‬
‫מה?‬ ‫-היא אמרה, ״תארזו את החפצים שלכם״.‬
‫היי, חברה, הקונגרס ענה למכתב שלנו.‬
‫בואו נלך!‬
‫-להתראות לכם ולאוכל המוזר שלכם.‬
‫והזנב הזה?‬
‫הוא יכול להישאר. הוא יתום.‬ ‫-לא, אני לא.‬
‫לא. הוא איתי.‬
‫היי, החוק הראשון בהישרדות‬ ‫הוא לדאוג למספר אחת.‬
‫אם אתה רוצה לשרוד,‬
‫כדאי שתקשיב לי. קדימה.‬
‫סליחה, אחותי, את עושה טעות.‬
‫הוא נשאר.‬ ‫-הוא איתי.‬
‫הוא איתי!‬ ‫-לא! סולומון!‬
‫סולומון!‬ ‫-היי, הוא איתי!‬
‫אל תעזוב אותי! סולומון!‬ ‫-קוקה־קולה!‬
‫סולומון!‬ ‫-קוקה־קולה!‬
‫סולומון! אל תעזוב אותי!‬
‫סולומון!‬
‫- בקרבת לואנדה, אנגולה‬ ‫ה־27 באפריל, 1977 -‬
‫בואו אחריי.‬
‫תיכנסו.‬
‫זה לא קשור אליכם.‬
‫בוגדי האיחוד לעצמאות אנגולה.‬
‫זה בין התנועה העממית לשחרור אנגולה‬ ‫והאיחוד.‬
‫בואו אחריי.‬
‫זה יהיה הבית שלכם לחודשים הקרובים.‬
‫תתרווחו.‬
‫חברים, זה מחנה ההנדסה שלכם.‬
‫האימונים יחלו בקרוב.‬
‫רבותיי, אתם רואים מה המצב.‬ ‫בואו נהיה ערניים.‬
‫בואו נשמור על עצמנו ונשמור אחד על השני.‬
‫חברים, כעת נעבור לקרבות ומבצעים צבאיים.‬
‫יחי הקונגרס!‬ ‫-יחי!‬
‫תחי מגילת החירות!‬ ‫-תחי!‬
‫הכוח...‬ ‫-שלנו!‬
‫שלנו...‬ ‫-הכוח!‬
‫בדיוק נודע לי עכשיו.‬
‫למפקד העליון א.ר. טמבו, הגנרל,‬
‫יש הודעה חשובה מאוד עבורנו.‬
‫בבקשה תתקרבו, חברים.‬
‫לכל המפקדים, חברי הסגל‬ ‫והקומיסרים שלנו באנגולה - יחי.‬
‫יחי!‬ ‫-יחי!‬
‫לכולכם במוזמביק - יחי.‬ ‫-יחי.‬
‫לכל בני ארצנו באנגולה - יחי.‬ ‫-יחי!‬
‫יחי כוחותינו המזוינים, יחי.‬ ‫-יחי!‬
‫יש שלושה מצבי ירי בקלשניקוב AK-47.‬
‫בטוח: להוריד למטה עד הסוף.‬
‫ירי חצי-אוטומטי של יריות בודדות.‬
‫באמצע, זה מקלע.‬
‫אוטומטי מלא, ירי בצרורות.‬
‫כן?‬ ‫-המפקד,‬
‫מתי נקבל קלשניקובים משלנו?‬
‫בקרוב, חבר. תקבלו את הנשקים שלכם בקרוב.‬
‫כן?‬ ‫-המפקד, ‬
‫מתי נחזור? מתי נתחיל להילחם באמת?‬
‫חבר, עליך לזכור,‬ ‫זהו חלק מהותי מהאימונים שלכם.‬
‫מסוכן לשאת נשק כשלא יודעים להשתמש בו.‬
‫אתם לא שכירי חרב, אתם לוחמי חופש.‬
‫מובן?‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫מובן?‬ ‫-כן, המפקד?‬
‫...מאבק במשטר המיעוט הלבן של פורסטר‬
‫לנקום את דמם של למעלה מאלף תלמידים תמימים‬
‫שכל שעשו היה לומר ״די״ לאפריקאנס.‬ ‫-אש!‬
‫בני ארצי, אנחנו לא רוצחים אלא מהפכנים.‬
‫תחי המהפכה!‬
‫הכוח...‬ ‫-שלנו!‬
‫שלנו...‬ ‫-הכוח!‬
‫אתם מפחדים מהם?‬ ‫-לא, אנחנו לא! אנחנו רוצים אותם!‬
‫אוליבר טמבו!‬
‫אוליבר טמבו, לא לפורסטר.‬
‫הכוח...‬ ‫-שלנו.‬
‫שלנו...‬ ‫-הכוח!‬
‫הכוח...‬ ‫-שלנו!‬
‫שלנו...‬ ‫-הכוח!‬
‫מספיק, חברים.‬
‫דייסת הפאפ קרה.‬
‫היי, זו שפתו של העריץ.‬
‫אתם יודעים, חברים,‬
‫חוק חינוך בנטו הוא כלי שהשתמש בו פרוורד‬ ‫ועכשיו גם פורסטר,‬
‫כדי להבטיח שתהיה להם אספקה אינסופית‬ ‫של עובדים לא מלומדים.‬
‫הוא נועד להגן על מעוז הבורים. מספיק!‬
‫אני מסכים. כלומר...‬
‫לדעתי המשטר הוא אויבם של אנשי אפריקה,‬ ‫של התודעה האפריקנית,‬
‫אבל אני חושב שהוא גם יהפוך‬ ‫לאויבם של הלבנים עצמם.‬
‫אני מסכים.‬ ‫האין כולנו אנשים שנולדו חופשיים?‬
‫היי, גבר.‬
‫שוב אתה מתחיל עם האפריקאנס שלך.‬
‫לך תזדיין!‬
‫- אמנות המלחמה‬ ‫סון דזה -‬
‫- מניפסט הכוחות המזוינים -‬
‫חברים.‬
‫המגילה אומרת להגן על כל דרום אפריקני‬ ‫שחי בה.‬
‫שחור, לבן, הודי וצבעוני.‬
‫לא חשוב למי נולדתם.‬
‫מה שחשוב הוא שאתם חלק מהפיתרון‬
‫שיביא להפלת האימפריאליזם.‬
‫אם כך, מקומכם פה.‬
‫הכוחות המזוינים. מה משמעותם עבורכם?‬
‫מה אנחנו רוצים להשיג?‬
‫מה טבעו של המאבק שלפנינו?‬
‫טוב... אנחנו חוד החנית של האומה.‬
‫מטרתנו היא להילחם באויב.‬
‫כן, אבל אנחנו יותר מסתם לוחמים.‬
‫אנחנו אוהבים.‬
‫צ׳ה גווארה אמר פעם‬ ‫שמהפכה היא מעשה האהבה הגדול ביותר.‬
‫אהבה לעם שלך, אהבה לארצך.‬
‫אלה הכוחות המזוינים.‬
‫זו מטרתנו, אהבה.‬
‫סולומון,‬
‫איפה באנגולה עברת את האימונים שלך?‬
‫במחנה הנדסה מחוץ ללואנדה.‬
‫ובבקשה, ספר לבית המשפט,‬
‫באימונים שלך, האם לימדו אותך להימנע‬
‫מכל צורה של פגיעה באזרחים?‬
‫כן.‬
‫הודגש בפנינו תמיד‬ ‫שיש להימנע מפגיעה באזרחים.‬
‫בית המשפט ייצא להפסקה קצרה.‬
‫היכונו...‬
‫אש!‬
‫נצור אש, חבר. חבר!‬
‫נצור אש!‬
‫מה קורה, יא זין? מה הבעיה שלך?‬
‫מה הבעיה שלך, לעזאזל?‬
‫יש לך זין קטן? לכן אתה יורה ככה?‬
‫אם מישהו יעשה דבר כזה מטומטם שוב,‬ ‫הוא יעמוד מול כיתת יורים.‬
‫זה מובן?‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫מובן?‬
‫כן, המפקד.‬
‫חתיכת מתרומם.‬
‫עמוד נוח!‬
‫חבר, אפשר לדבר איתך לרגע?‬
‫אני מצטערת על ידידך, קוקה־קולה.‬
‫אבל הוא ישרוד.‬
‫אני הייתי פעם קוקה־קולה.‬
‫אבל ידידך מונדי יצא מכלל שליטה.‬ ‫אתה צריך להשגיח עליו.‬
‫זה מה שקורה כשאתה מאמין במשהו בכל לבך.‬
‫ובמה אתה מאמין?‬
‫אני מאמין בשינוי.‬
‫כלומר, אנחנו צועקים, אנחנו מקווים לו,‬ ‫אבל אין כלום.‬
‫לדעתי הגיע הזמן לפעול.‬
‫אהבתי את התשוקה שלך.‬
‫אבל זכור שמהפכנים מוכנים להרוג או ליהרג.‬
‫הרגת פעם מישהו?‬
‫לא.‬
‫אל תמהר מדי לעשות את זה.‬
‫אתה לא רוצה לראות‬ ‫את החיים נמוגים מעיניו של מישהו.‬
‫אתה רואה את נשמתם עוזבת‬
‫ויודע שאתה לקחת אותה.‬
‫אתה לא רוצה שזה יישב לך על המצפון.‬
‫לך.‬
‫כן, המפקדת.‬
‫המפקד, אפשר לדבר איתך בפרטיות?‬
‫זה סובל דיחוי, חבר?‬ ‫-לא. אני מעדיף שלא, המפקד.‬
‫זה קשור למשימה שלנו אל המדינה.‬
‫המפקד, אני מבין כמה המשימה חשובה לתנועה.‬
‫אז אני מעדיף שלא לצאת עם כמה מחבריי ל...‬
‫ההחלטות התקבלו בדרג הגבוה ביותר.‬
‫זה עניין פרקטי.‬ ‫אתה יוצא עם החבר׳ה מהאזור שלך.‬
‫לא, אני מבין, המפ...‬ ‫-זו פקודה, חבר.‬
‫בואו ונמשיך בתדרוך.‬
‫חברים, עברתם אימוני חבלה. נכון?‬
‫כן, המפקד.‬
‫עכשיו אתם יודעים לייצר חומרי נפץ ביתיים‬
‫מחומרים שניתן לרכוש.‬
‫פעולות קרביות צבאיות. כן?‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫כל מטרות הממשל. ולהימנע מפגיעה באזרחים.‬
‫קטיעת שירותים בסיסיים כמו הדואר...‬
‫תחנות משטרה.‬ ‫-או כל אספקת החשמל.‬
‫במהלך שלושת השבועות הבאים,‬ ‫תקבלו הוראות נוספות.‬
‫התרחקו מעין הציבור.‬
‫חברים, זכרו, בלי פניקה.‬
‫כעת אתם חלק מיחידת טרנסוואל העירונית‬ ‫של הכוחות המזוינים.‬
‫רבותיי, זכרו שאתם במדינות הפרונטליין.‬
‫חברים, הישארו צמודים למכשיר הקשר.‬
‫אל תאבדו אותו.‬
‫אם משהו יקרה, הוא יהיה המפתח להישרדותכם.‬
‫זו הדרך שתצטרכו ללכת בה.‬
‫לכו לשלום.‬
‫סבבה.‬ ‫-סבבה.‬
‫היי, חברים.‬
‫זו נקודת המסירה שלנו. בואו.‬
‫החבר מונדי.‬
‫החבר לאקי.‬
‫יש פה עוד משהו.‬
‫זין! תפסו מחסה!‬
‫אחי טי, אתה בסדר?‬
‫אני לא רואה!‬ ‫-בסדר.‬
‫בוא.‬
‫חברים, קחו הכול.‬
‫למען ביטחוננו,‬ ‫נקודת המסירה שלנו הייתה ממולכדת.‬
‫עובדה ששכח החבר לונדון.‬
‫אתם רואים מישהו? יש שם מישהו?‬
‫קירה! עזבי!‬
‫כן? אפשר לעזור?‬
‫אנחנו רוצים תפוחים.‬
‫כמה?‬ ‫-ארבעה. ואנחנו מצפים לעוד אחד.‬
‫אלוהים, לונדון. חיכיתי לכם מאתמול.‬
‫תיכנסו.‬ ‫-חבר, זוז.‬
‫בואו, חברים, מהר.‬
‫אלוהים, איפה הייתם?‬
‫מסמכי הנסיעה שלכם היו מוכנים אתמול.‬
‫מתנצל, חבר. משהו עיכב אותנו.‬
‫חברים, לונדון איבד הרבה דם.‬ ‫תצטרכו להמשיך בלעדיו.‬
‫אני עדיין יכול להעביר אותם.‬
‫תראה, זה רק חתך קטן. נו, דאווד.‬
‫לונדון, אני מטפל בחיילים כבר הרבה שנים.‬
‫ביה״ח הקרוב נמצא במרחק חמש שעות, במנזיני.‬
‫אני הבאתי את הנערים לכאן, טוב?‬
‫הם תחת אחריותי.‬ ‫-לא.‬
‫החבר דאווד צודק.‬
‫אתה לא כשיר למסע.‬
‫ועוד יש לפנינו דרך ארוכה.‬
‫אחי טי. אנחנו לא יכולים לעזוב אותך פה.‬
‫כן, אחי טי, מונדי צודק.‬
‫כן. כן, רבותיי. אני אעביר אתכם את...‬
‫החבר לונדון,‬
‫החבר דאווד הודיע לך כרגע‬ ‫שאתה לא כשיר למסע.‬
‫אז אני ממליץ שתשמע לעצתו.‬
‫התקשרו מלוסאקה.‬
‫סיפרתי להם על התאונה ועל המצב שלנו.‬
‫נקודות המסירה חייבות להיות בטוחות יותר,‬ ‫אתם לא הראשונים.‬
‫הם אמרו שהחבר לונדון חייב להישאר ולהתאושש.‬
‫לא. מה עם המשימה?‬
‫המשימה נמשכת.‬
‫אנחנו כבר באיחור של יום.‬ ‫אני מכיר את טרנסוואל המזרחית.‬
‫ונלדתי שם. הוא ואני עברנו שם חניכה.‬
‫אז אני יכול להוביל אותנו.‬ ‫-יופי.‬
‫אודיע לפיקוד העליון שהחבר קאלושי‬
‫הוא המפקד שלכם מעתה והלאה.‬
‫מה?‬
‫יש לך בעיה, חבר?‬
‫כן, יש לי בעיה. למה אתה מיוחד?‬
‫יש לי משפחה שם.‬ ‫-אז מה? למה אתה מיוחד?‬
‫ואני כשיר יותר להנהיג אותנו...‬ ‫-כשיר? אתה?‬
‫חבר! מעולם לא הייתה לך המשמעת...‬
‫איזו משמעת?‬ ‫-תירגעו, חברים!‬
‫היי!‬
‫היי. זה סופי.‬
‫החבר קאלושי יעביר אתכם את הגבול. ברור?‬
‫כפי שאמרתי לחבר לונדון,‬ ‫מסמכי הנסיעה שלכם מוכנים.‬
‫רק צריך תמונות שלכם.‬ ‫-טוב.‬
‫הבא בתור.‬
‫- משטרת הגבולות -‬
‫- ממלכת סווזילנד -‬
‫חברים, זכרו, משטרת סווזילנד קפדנית מאוד.‬
‫אז אל תתנו להם סיבה לחשוד.‬
‫בהצלחה, בחורים.‬
‫הנה 1,000 ראנד.‬
‫הנה ההוראות לנקודת המסירה הבאה.‬ ‫אתה יודע מה לעשות.‬
‫המאבק נמשך, חבר.‬ ‫-תודה, החבר דאווד.‬
‫- זכרים שחורים בלבד -‬
‫- לשכת ההגירה -‬
‫מי אתה?‬ ‫-אני ביירון סקוסנה.‬
‫מה?‬ ‫-ביירון סקוסנה.‬
‫ומה אתה עושה בדרום אפריקה?‬
‫מבקר קרובי משפחה.‬
‫- מבוקשים -‬
‫אדוני, מה דעתך?‬ ‫-הוא נראה לי כמו טרוריסט.‬
‫ברוך הבא לדרום אפריקה.‬ ‫-תודה.‬
‫מי אתה?‬ ‫-ג׳בולני סקוסנה.‬
‫- מידלבורו -‬
‫יום השנה למאורעות ה־16 ביוני‬ ‫חל בעוד ארבעה ימים,‬
‫לפיכך המשטרה והצבא הגבירו מאמציהם.‬
‫כל הנתיבים המרכזיים לסווטו‬ ‫נתונים תחת פיקוח.‬
‫נראה כי שני גדודים נמצאים בכוננות‬ ‫בבסיסים צבאיים באזור.‬
‫סולי, יש לנו תוכנית.‬ ‫-איזו תוכנית?‬
‫חייבים להגיע לסווטו.‬ ‫-המשימה שלנו בטמביסה.‬
‫מי נמצא בטמביסה?‬ ‫-המשימה שלנו בטמביסה, לא בסווטו.‬
‫הקשבת לרדיו? צריך אותנו בסווטו.‬
‫ואם למפקדים יש משימה אחרת בסווטו?‬ ‫-שיזדיינו המפקדים!‬
‫פיניאס. זה אני, מחלנגו. תפתח.‬
‫מי זה שדופק כמו שוטר?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫בן־דוד, לא התראינו הרבה זמן. מה שלומך?‬
‫סבבה, פיניאס.‬
‫סבבה.‬
‫מונדי. ראיתי אותך לאחרונה בחניכה.‬ ‫לא סיימת, יא נוכל.‬
‫אל תתחיל עם החרא שלך.‬
‫כן... למה אתם כל כך רציניים?‬
‫מי זה?‬
‫אה. לאקי, פיניאס. פיניאס, לאקי.‬
‫סבבה.‬
‫תיכנסו, אנחנו שותים.‬
‫למה אתם כל כך כועסים?‬
‫קר בחוץ.‬
‫אתה סתם יושב פה ושותה.‬
‫פיניאס, זו גבריות?‬
‫אנחנו סתם מסתלבטים.‬
‫רבותיי,‬
‫לשבת פה ולהתלונן‬
‫על איך אתם מדוכאים בארצכם‬ ‫לא יפתור שום דבר.‬
‫זה הזמן להשיב מלחמה.‬
‫הגיע הזמן ללמד את עצמכם.‬
‫למשמע את עצמכם.‬
‫הגיע הזמן להילחם בהם,‬ ‫להרוג את הכלבים האלה.‬
‫לא. רצח לא יפתור דבר.‬
‫משמעת תפתור.‬
‫רגע, חבר׳ה.‬
‫אתם רציניים?‬
‫פיניאס, החירות שלנו היא משהו רציני.‬
‫היי.‬
‫הרכבת יוצאת בעוד שעה. בואו.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫הגענו לטמביסה כדי לערוך סיור בשטח האויב‬ ‫לטובת המשימה.‬
‫היי.‬
‫אתה יכול לראות בעצמך.‬
‫שום דבר לא קורה בטמביסה.‬
‫טוב. מה אתם רוצים לעשות בסווטו?‬
‫עברנו אימונים, גבר. לא? יפיוף.‬
‫בואו ניתן תקווה לאנשינו.‬
‫מונדי ולאקי צדקו.‬
‫היינו חיילים, מקומנו היה בחזית.‬
‫בואו נצא.‬
‫קדימה.‬
‫סווטו...‬
‫תפוחים, בננות.‬
‫בננות.‬
‫אורלנדו?‬ ‫-זה לאורלנדו.‬
‫פלוס שניים?‬
‫היי...‬
‫תירגע. כמעט הגענו, רק עוד אדם אחד.‬
‫לאן אתם נוסעים, רבותיי?‬
‫אה, אורלנדו.‬
‫ומה יש לכם במזוודה?‬
‫סתם כבודה רגילה.‬
‫שיט!‬
‫סולי! נתראה בנקודת המפגש.‬
‫טוב, סבבה. מונדי!‬
‫מונדי!‬
‫תמהר, גבר!‬ ‫-זין!‬
‫מונדי!‬
‫מהר, גבר!‬
‫היי!‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫היי!‬
‫עזוב אותו.‬
‫אני נשבע שאהרוג אותו.‬ ‫-אל תזוז.‬
‫אל תירה.‬
‫אתה תחרבן במכנסיים, בן זונה!‬
‫מונדי, לא. מונדי!‬
‫סולי, קום!‬
‫רוץ, סולי!‬
‫מונדי!‬
‫רוץ, סולי!‬
‫סולומון!‬
‫איפה הוא? איפה סולומון?‬
‫היי, לך תזדיין...‬
‫זו מתקפת טרור.‬
‫את מי נמנה לעבוד על זה?‬
‫ראש הממשלה ביקש ממני באופן אישי‬ ‫לבוא לפה כל הדרך מפרטוריה.‬
‫כדי לוודא שאנחנו...‬
‫קדימה!‬
‫...שאתם, תעשו דברים כמו שצריך.‬ ‫-סתום!‬
‫קדימה!‬
‫אתה מבזבז לי את הזמן, לעזאזל!‬
‫תרים את זה!‬
‫סולומון...‬
‫אנחנו צריכים מישהו חכם. מישהו קר רוח.‬
‫אדוני השר, הרשה לי להציג בפניך‬
‫את הפקד אריק ואן הירדן.‬
‫קדימה!‬ ‫-תסגור.‬
‫סתום את הפה המסריח שלך!‬
‫הוא יטפל בתיק.‬
‫ואן הירדן, אנחנו לא רוצים פה בעיות.‬
‫אתה תטפל בתיק בנחישות וביעילות.‬
‫אנחנו מבינים זה את זה?‬ ‫-כן, השר. בהחלט.‬
‫יום טוב, רבותיי.‬
‫עכשיו תדבר?‬
‫אתה חושב שאתה חכם?‬
‫מי זה סולומון?‬
‫אתה נהנה מזה, ג׳בולני?‬
‫אתה רוצה שנפסיק?‬
‫תגיד לי, מי זה סולומון?‬
‫ביירון אמר שאני צריך לשאול אותך.‬
‫לא רוצה לדבר, אה?‬
‫אני שואל אותך שוב.‬
‫מי זה סולומון?‬
‫חתיכת כושון חסר תועלת!‬
‫היי.‬ ‫-היי. מה קורה פה?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-אני מנסה לבנות את התיק הזה.‬
‫אתם הורגים אותם במכות‬ ‫כשאני מנסה לתשאל אותם.‬
‫אנחנו מרככים את הכושונים לקראת התשאולים.‬
‫סולומון קאלושי מחלנגו.‬
‫באיזה בית ספר למדת?‬
‫כבר נתתי לך את העדות שלי.‬
‫רוצה שאחזיר את האחרים?‬
‫טוב.‬
‫לוקאס מחלנגו עובד כסוהר.‬
‫גר עם מרתה. ממלודי.‬
‫זו המשפחה שלך.‬
‫ויש את הצבעונית הזו.‬
‫ברנדה.‬
‫החברה שלך?‬
‫המשפחה שלי לא קשורה לזה.‬
‫אני רק שואל.‬
‫באיזה בית ספר למדת?‬ ‫-הם לא יודעים כלום.‬
‫״אחי לוקאס,‬
‫עזבתי. בבקשה אל תטרח לחפש אותי״.‬
‫אז כשכתבת את המכתב הזה ללוקאס,‬
‫לאן הלכת?‬
‫ברחתי מהבית.‬
‫באמת?‬
‫אז איך הגעת לרחוב גוך עם נשקים ברמה צבאית,‬
‫שם שני חפים מפשע נהרגו?‬
‫טוב.‬
‫באיזה בית ספר למדת?‬
‫תיכון ממלודי.‬
‫פיניאס.‬
‫פיניאס!‬
‫מוכן לדבר?‬
‫בוא.‬
‫לך.‬
‫רבותיי, עליי לשוב לביהמ״ש. דברו בקצרה.‬
‫הגזמתם עם החקירה של מוטלונג.‬
‫כן. עם כל הכבוד, אדוני השר,‬ ‫הוא היה במצב הזה כשמינית אותי.‬
‫כן, אבל מה ההשלכות?‬
‫השני יוכל לעמוד למשפט? איך קוראים לו?‬
‫מחלנגו.‬ ‫-כן. מחלנגו יוכל לעמוד למשפט?‬
‫כן, אדוני השר.‬ ‫אבל רוב העדים מצביעים על מוטלונג..‬
‫מוטלונג, מחלנגו...‬ ‫שמות של כושונים, לעזאזל.‬
‫העדים שלך לא מעניינים אותי.‬ ‫מישהו ייתלה בעוון הזה או לא?‬
‫אדוני השר...‬ ‫-איזה מין מסר זה יהיה?‬
‫שני אנשים לבנים מתים. נרצחו בדם קר.‬
‫שתי סיבות טובות לתלות את הכלב הזה, מחלנגו.‬
‫אדוני השר, מה אם לא נוכל להוכיח שמחלנגו...‬
‫על הזין, ואן הירדן.‬
‫הוא היה אחד מהכושונים המזדיינים‬ ‫שרצו ברחובות יוהנסבורג,‬
‫ירו ברובי סער וזרקו רימונים או שלא?‬
‫שני אנשים לבנים מתו, או שלא?‬ ‫-כן, אדוני השר.‬
‫אל תזלזל בזרועו הארוכה של החוק.‬
‫בוא.‬
‫ברוך הבא לכלא השמור פרטוריה סנטרל.‬
‫אתה תצא מכאן רק בארון קבורה.‬
‫טוב, תן לי להבין.‬
‫הצלחת לברוח. למה חזרת?‬
‫שמעתי יריות.‬
‫ומונדי קרא לעזרה.‬
‫אז ידעתי שמשהו רע קרה.‬
‫הייתה לך הזדמנות לברוח.‬
‫אלה החיים שלך, סולומון. וחזרת?‬
‫לא יכולתי לעזוב אותו.‬
‫קדימה...‬ ‫-סולומון, הצילו!‬
‫בן זונה!‬
‫סולומון...‬ ‫-היי!‬
‫היי, תורידו את זה!‬
‫הוא ירה עלינו.‬ ‫-לא אכפת לי. תתרחקו.‬
‫סולומון...‬ ‫-היי, אל תתקרבו!‬
‫מונדי, מה עשית? מונדי.‬
‫- תחזוקה, ג׳ון אור -‬
‫תפוס אותם!‬
‫סולומון...‬ ‫-זרוק את הנשק שלך!‬
‫זרוק את הנשק המזדיין!‬
‫סליחה...‬
‫קחו אותם.‬
‫אז הם לקחו אותנו לג׳ון פורסטר.‬
‫זה מה שקרה.‬
‫נראה מה אפשר לעשות.‬
‫זה יהיה מאמץ לאורך כל הדרך,‬
‫אבל נילחם.‬
‫אני עובד במחסן ג׳ון אור, במוסך.‬
‫אני מוסכניק... מכונאי.‬
‫שתינו תה במשרד של מר קסנר.‬
‫היינו שם אני, מר קסנר,‬ ‫מר וולפנדייל ומר הרטוג.‬
‫היי, טד הזה הוא סתם אידיוט, אה?‬
‫לעזאזל, הבחור הזה מטומטם.‬ ‫-כן, הוא ממש מטומטם.‬
‫מטומטם או לא, אני עדיין אצפה.‬
‫שתינו תה במשרד שלי,‬ ‫ובנטו צעיר אחד נכנס דרך הדלת.‬
‫מי, הנאשם?‬
‫לא, השני.‬
‫השני? מוטלונג?‬
‫מוטלונג.‬
‫זיהיתי אותו כעת, זיהית אותו לפני כן,‬ ‫וגם קודם לכן במסדר זיהוי.‬
‫מוטלונג.‬ ‫-כן, מוטלונג.‬
‫כן, לגמרי. לעזאזל, הבחור הזה מטומטם.‬
‫מטומטם או לא, אני עדיין אצפה.‬
‫סול! סולומון!‬ ‫-תעביר לי את הסוכר.‬
‫תודה.‬
‫איפה הוא?‬
‫מוטלונג נכנס דרך הדלת.‬ ‫אנא ספר לביהמ״ש מה קרה אז.‬
‫הוא אומר, ״איפה הוא?״‬
‫איפה סולומון?‬
‫לא ידענו על מה הוא מדבר.‬
‫״איפה הוא?״‬
‫הוא לא אמר משהו נוסף?‬ ‫-רק את זה.‬
‫תבין, אנחנו רגילים שבנטואים‬ ‫פשוט מגיעים לחפש עבודה,‬
‫או סתם מתנהגים כמו ילידים מטרידים.‬
‫ואנחנו משחררים אותם.‬
‫אבל המטומטם הזה...‬ ‫-איפה הוא?‬
‫מי?‬ ‫-איפה סולומון?‬
‫מה?‬ ‫-...ניגש לדלת ואז‬
‫הוא מוציא רובה סער ומתחיל לירות.‬
‫שיט.‬ ‫-הרובה שלו עצר. נתקע.‬
‫מר קסנר ומר וולפנדייל‬ ‫היו מוטלים על הרצפה, מתים.‬
‫כשהוא התחיל לירות,‬ ‫השלכתי את עצמי על הרצפה והתחלתי לזחול.‬
‫וכדור שרט את זרועי ונפלתי אל מתחת לשולחן.‬
‫ראיתי שהרובה שלו נתקע ואמרתי,‬ ‫״קני, בוא נתפוס אותו״.‬
‫קני, מהר! הרובה שלו נתקע. בוא נתפוס אותו!‬
‫חיפשתי...‬
‫מצאתי צינור מתכת.‬
‫והוא היה על ארון התיוק.‬
‫סולומון!‬
‫ואז ניגשתי אליו, ואני...‬
‫הכיתי אותו.‬
‫סולומון!‬
‫סולומון...‬
‫הנאשם הגיע מהחלק האחורי של המחסן.‬
‫סולומון...‬
‫אבל, אדוני הלורד,‬
‫אני לא יודע למה הוא עומד למשפט. כלומר...‬
‫הוא לא עשה שום דבר.‬
‫הוא לא ירה עלינו ולא כלום.‬ ‫-מר בראג, זה מספיק.‬
‫אתה רשאי לרדת מהדוכן.‬
‫כולם מתבקשים לעמוד.‬
‫בסדר. הלך טוב היום.‬
‫עד מפתח של התביעה הצהיר בבירור‬
‫שלא היית בקרבת זירת הירי כשהוא התרחש.‬
‫זה ניצחון.‬
‫למעשה, הוא זוכר רק שראה אותך לאחר הירי.‬
‫בדיוק.‬ ‫-טוב. בואו לא ניסחף.‬
‫תקשיב, תנוח קצת.‬
‫מה שלום כף הרגל שלך?‬
‫היא בסדר.‬
‫יותר טוב.‬
‫נתראה מחר.‬
‫מר מיילר,‬
‫גברת פריסילה,‬
‫תודה.‬
‫תודה לשניכם.‬
‫פיניאס.‬
‫האם אתה שוכן ברחוב מזלוזי 1112 במידלבורו?‬
‫כן, זה ביתי, אדוני הלורד.‬
‫והאם אתה מכיר את הנאשם, סולומון מחלנגו?‬
‫כן, אדוני הלורד. הוא בן־דודי.‬ ‫-טוב.‬
‫והאם אתה זוכר מה קרה‬
‫בערב ה־11 ביוני, 1977‬
‫בביתך?‬
‫אדוני הלורד, סולומון הגיע לביתי‬
‫יחד עם מונדי מוטלונג ולאקי.‬
‫והאם אתה זוכר אם הייתה להם כבודה?‬
‫פיניאס, האם הייתה להם כבודה?‬
‫היו להם תיקים, מזוודות‬
‫ומצרכים, אדוני הלורד.‬
‫אדוני הלורד, למען הפרוטוקול,‬ ‫מוצגים א׳1 עד 10.‬
‫אלה התיקים,‬
‫אלה המצרכים.‬
‫אקדחים.‬
‫כדורים,‬
‫רימונים.‬
‫איתם הייתה בכוונתם להטיל טרור‬ ‫על אזרחי דרום אפריקה.‬
‫האם אתה מזהה את זה, פיניאס?‬
‫- מיילס דייויס, ״שבעה צעדים לגן עדן״ -‬
‫כן. זה תקליט, אדוני הלורד.‬
‫אני יודע שזה תקליט. אתה יודע למי הוא שייך?‬
‫אדוני הלורד, סולומון השאיר אותו בביתי.‬
‫מה שמוכיח שהוא היה שם באותו היום.‬
‫פיניאס, סולומון אמר לך משהו נוסף?‬
‫פיניאס, הוא אמר לך משהו?‬
‫אדוני הלורד, אני זקוק לעזרה.‬
‫האם יוכל העד להרים את קולו, בבקשה?‬
‫אדוני הצעיר, הרם את קולך.‬ ‫-שמעתי.‬
‫אדוני הלורד, הוא נשא בפנינו נאום.‬
‫טוב.‬
‫מה הוא אמר בנאומו?‬
‫אדוני הלורד, הוא אמר שעלינו להצטרף‬ ‫לקונגרס הלאומי האפריקני‬
‫כדי שנוכל להרוג את הבורים.‬
‫להצטרף לקונגרס הלאומי האפריקני‬ ‫כדי שתוכלי להרוג אנשים לבנים.‬
‫וזה היה הדבר האחרון שאמר?‬
‫אין שאלות נוספות, אדוני הלורד.‬
‫יש שאלות, מר מיילר?‬
‫אין שאלות לעד זה, אדוני הלורד.‬
‫העד רשאי לרדת מהדוכן.‬
‫הם סיימו איתך. אתה יכול לרדת מהדוכן.‬
‫אנחנו מבקשים, בשם האב, הבן ורוח ה...‬
‫כואב לו שפיניאס בגד בו.‬
‫דם מדמנו.‬
‫הם לא אמרו שמונדי היה זה שירה?‬
‫כן, אימא.‬
‫אבל על־פי חוק היזמה הפלילית המשותפת,‬
‫סולומון אשם גם הוא, אפילו שלא הוא ירה בהם.‬
‫זה החוק שלהם.‬
‫אחי לוקאס.‬
‫ברנדה.‬
‫מה שלום אימא?‬
‫היא לא עומדת בזה יותר.‬
‫כולנו סובלים מזה מאוד.‬
‫לכן היא לא באה לבקר אותך.‬
‫אימא...‬
‫אמרה לי לתת לך את זה.‬
‫תמסור לה תודה. זה יחמם אותי.‬
‫אז...אני מצטער שעזבתי אותך באותו היום.‬
‫זה בסדר, אל תדאג. מה שהיה, היה.‬
‫כולם בסדר בבית?‬
‫הם בסדר.‬
‫אני אוהב אותך, ברנדה.‬
‫אני אוהב אותך בכל לבי, תמיד.‬
‫אני מפחדת.‬
‫אל תפחדי.‬
‫כשתחשבי עליי,‬
‫תסתכלי למעלה, לשמיים.‬
‫אני אהיה עם הכוכבים.‬
‫אנחנו נוציא אותך מפה.‬
‫אני מכיר את רוב הסוהרים פה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-אני מדבר על בריחה.‬
‫כשאגיע לממלודי, אדבר עם האח פרנק.‬
‫החלונות בתאים גדולים דיים, אפשר לטפס דרכם.‬
‫האח פרנק יחכה לך.‬
‫אחי.‬ ‫-ברנדה.‬
‫אחי לוקאס,‬
‫הכנסתי את המשפחה שלנו למספיק צרות.‬
‫אנחנו יכולים להוציא אותך.‬
‫זה נגמר כאן.‬
‫קיבלתי את זה.‬
‫כדאי שתקבל את זה גם אתה.‬
‫אני אוהב את כולכם.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫עזבנו את בתינו ויצאנו לגלות‬ ‫בחיפוש אחר חירות.‬
‫אבל החירות נמצאת בתוכנו.‬
‫הכוחות המזוינים הכינו אותנו למלחמה,‬ ‫אבל כאן לא היו רובים.‬
‫לא רימונים, לא אחים לנשק.‬
‫מחלנגו, בית המשפט מוכן.‬ ‫-כאן היו שלשלאות, חומות ופלדה.‬
‫לזה איש לא יכול להכין אותך.‬
‫- מגילת החירות -‬
‫זה היה שדה הקרב האחרון,‬
‫בו נלחמנו בפעם האחרונה.‬
‫הנאשם, נא לעמוד.‬
‫במהלך השבועות האחרונים‬
‫שמעתי את המדינה פורשת את תיקה‬ ‫נגד סולומון מחלנגו.‬
‫אין בכוונתי להקריא את כל הראיות‬ ‫בהקראתי את פסק הדין.‬
‫ברצוני להתמקד‬ ‫בסוגיית היזמה הפלילית המשותפת.‬
‫ברצוני לציין‬
‫כי כאשר נקרתה בפני הנאשם ההזדמנות‬ ‫לברוח מזירת הפשע‬
‫עם לאקי ב־13 ביוני בתחנת המוניות,‬
‫הוא לא עשה זאת.‬
‫הרשו לי להזכיר כי הנאשם יצא מהרפובליקה‬
‫כשקיבל החלטה לזכות בהכשרה צבאית.‬
‫והוא חזר עם שניים מאחיו לנשק.‬
‫אין צל של ספק‬ ‫כי הם נהגו מתוך יוזמה פלילית משותפת.‬
‫הייתה להם כוונה משותפת‬ ‫והם הוציאו אותה לפועל.‬
‫לו היה בכוונתו של הנאשם לנטוש את כלי הנשק,‬
‫או להתנער ממונדי מוטלונג,‬
‫הוא היה בורח בעודו באגף הבקבוקים של החנות.‬
‫בנסיבות אלה, הלחיצה על ההדק של כלי הירי‬
‫שהובילה למותם של שני אנשים חפים מפשע‬
‫כמוה כלחיצה על ההדק מידי הנאשם,‬
‫משום שהם חלקו כוונה משותפת‬ ‫ויוזמה פלילית משותפת.‬
‫בנסיבות אלה, מוכרחים אנו להגיע למסקנה‬
‫שאין נסיבות מקלות.‬
‫נמצאת אשם בכל סעיפי האישום.‬
‫האם תרצה לומר דבר מה לבית המשפט‬ ‫טרם ההצהרה על גזר דינך?‬
‫אנחנו רוצים רק חירות.‬
‫זה כל מה שאנחנו רוצים.‬
‫חירות.‬
‫חירות שתאפשר לילדים ללמוד.‬
‫חירות שתאפשר לגברים לעבוד,‬
‫לאימהות לאהוב,‬
‫לאומה לצמוח. זה...‬
‫זה כל מה שאנחנו רוצים.‬
‫שוויון.‬
‫לכולם.‬
‫אתם מבינים, אני אחד מני רבים.‬
‫חייל פשוט.‬
‫יהיו רבים נוספים שיבואו אחריי.‬
‫כך שאין בית משפט,‬
‫אין משטרה,‬
‫אין צבא,‬
‫שיעצרו את גלגל המהפכה מלהסתובב.‬
‫אין עונש שתוכלו להטיל בבית המשפט הזה,‬
‫שום חוק שממשלתכם תוכל להעביר‬
‫שיהרגו את רצון העם.‬
‫כי אנחנו נילחם.‬
‫אנחנו נמשיך להילחם‬
‫עד שכל אנשינו ייצאו לחירות.‬
‫ואולי אף נוכל לשחרר אתכם לחופשי מעצמכם.‬
‫אז אתם יכולים לשנוא אותנו,‬
‫להשפיל אותנו,‬
‫לענות ולהרוג אותנו,‬
‫אבל אנחנו נילחם.‬
‫ואנחנו נצא לחירות.‬
‫יום אחד נצא לחירות.‬
‫הכוח...‬
‫-שלנו!‬
‫סולומון קאלושי מחלנגו,‬
‫מוטל עליך בזאת גזר דין מוות.‬
‫אתה תועבר לכלא פרטוריה סנטרל‬ ‫בתאריך שייקבע בהמשך,‬
‫ותיתלה מצווארך עד מותך.‬
‫ולבסוף, מיילס דייויס אמר,‬
‫״אם מישהו היה אומר לי שנותרה לי שעה לחיות,‬
‫הייתי מבלה אותה בחניקת אדם לבן.‬
‫הייתי עושה את זה לאט־לאט״.‬
‫אבל בשעתי האחרונה אומר כך:‬
‫דמי ישקה את העץ שיישא את פירות החירות.‬
‫אמרו לבני עמי שאני אוהב אותם‬ ‫וכי עליהם להמשיך להיאבק.‬
‫המאבק נמשך!״‬
‫- ״דמי ישקה את העץ‬ ‫שיישא את פירות החירות. -‬
‫- אמרו לבני עמי שאני אוהב אותם‬ ‫וכי עליהם להמשיך להיאבק. -‬
‫- המאבק נמשך!״ -‬
‫- סולומון קאלושי מחלנגו‬ ‫ה־6 באפריל 1979 -‬
‫- לאחר הוצאתו להורג של סולומון קאלושי,‬ ‫משטר האפרטהייד של דרא״פ -‬
‫- הוציא להורג כמעט 2,800 בני אדם -‬
‫- תחת דוקטרינת היזמה הפלילית המשותפת,‬ ‫ממוצע של 233 הוצאות להורג בשנה -‬
‫- מ־1979 ועד 1989. -‬
‫- עונש המוות בוטל עם ההיתרים החדשים‬ ‫ ב־6 ביוני 1995. -‬
‫- בשעת צאת סרט זה לאקרנים,‬ ‫דוקטרינת היזמה הפלילית המשותפת -‬
‫- עודה חלק מלשון החוק. -‬
‫תרגום כתוביות: אדוה לנציאנו‬