Kérsz egyet?
- Szia! - Szia!
Kaphatnék egy áfonyalevet jéggel?
- És vodkával. Csak egy cseppet. - Persze.
Vagyis nem. Mégsem. Áfonyalé nélkül.
- Vodkát jéggel. Köszönöm. - Meglesz.
Jól elkéstél.
Igen. Ebben jó vagyok.
- Will vagyok. - Jane.
Sara miatt jöttél, vagy...
Baszki! Max? A vőlegény.
Mattnek hívják.
Talán késtem,
de legalább tudom az ifjú pár nevét.
Jogos. És honnan ismeritek egymást?
Együtt zenéltünk.
- Zenekar? - Ja.
- Akkor te... - Nem vagyok emberek közé való?
Muzikálist akartam mondani.
Csak mert még nem hallottál minket.
- Min játszol? - Dobon.
- Dob! - Bizony.
Csak azt ne mondd, hogy te is éneklő dobos vagy!
- Az vagy! - Hát igen, az.
- És te? - Én nem játszom semmin.
Nem. Úgy értem, miért vagy itt?
Sarával egy suliba jártunk, de nem találkoztunk, mióta elköltöztem.
Elpusztult?
Úgy tűnik. Ez egy döglött macska.
Nem vagyok a szimbólumok szakértője,
de egy döglött macska az esküvődön nem lehet jó ómen.
Nem.
Amikor megláttalak,
azt gondoltam, hogy szexelnünk kéne a ruhatárban.
Tényleg?
De már bennem van pár ital, szóval nyilván nem vagyok beszámítható.
Hát, a beszámíthatóságot úgyis túlértékelik.
Nem lenne jó vége.
Gondolj a kezdetre!
És egy döglött macska van előttünk,
szóval ez biztos nem jó jel.
Igen.
- Basszus! Ez a rohadt ruha! - Fordulj!
Mi ez? Fort Knox?
Oké. Tudod, mit? Felejtsd el!
Oké.
- A francba! Várj! - Mi az?
- Kétlem, hogy ez jó ötlet. - Vagyis?
Ne érts félre, nagyon jó lenne. Rohadtul tetszel,
de mostanában olyan elveszett vagyok.
Egy ruhatárban vagy.
Beszélhetnénk egy percet?
- Beszélni? - Igen. Csak beszélgessünk!
Elállnál az utamból?
Mi folyik odabent?
Épp dugni készültünk, de azt hiszem, meggondolta magát.
Nem ez történt. Hát jó.
Hé! Megmagyarázhatom?
- Igazán nem kell. - Ez bonyolult.
- Nem. Fogadok, hogy rém egyszerű. - Ne menj!
Az imént közöltem mindenkivel hallótávolságon belül,
hogy hol készültünk szexelni.
Kizárt, hogy visszamenjek.
Ez igaz, de ittál is,
szóval nem kéne vezetned.
- Hová mész? - Sétálni.
Hé, hadd hívjalak meg egy kávéra!
Jól vagyok.
A semmi közepén vagyunk. Nehogy felfaljanak a prérifarkasok!
Biztosan sétálni akarsz?
Biztos, nem ülsz előre?
Nem. Félek, hogy hirtelen rosszul leszek.
Pihenhetnénk egy percet?
Persze, igen.
Itt maradt az ajándék.
Ez...
Szóval, reklámfotós vagyok,
vagyis főleg kávéfőzőket fotózok...
- Egek! Muszáj ezt? - Mit?
Kitárgyalni az életünket.
Jó. Nem muszáj beszélnünk.
Csak csendben üldögélünk egy parkoló autóban.
Jól hangzik.
Silencio.
- Csend. Befogom. - Oké.
- Nem kell beszélnünk. - Essünk túl rajta!
Szabadúszó író vagyok,
és most épp egy cikket írok a Vanity Fairnek
egy hamptonsi gyilkosságról. Ezért vagyok Sag Harborban.
A Vanity Fair havonta kiad
egy ilyen cikket.
Úgy tűnik, a gazdagok főleg gyilkolni
szeretik egymást a Hamptonson.
Lássuk csak!
Egy szigorú katolikus család egyke gyermeke vagyok,
ami megmagyarázza, miért szexelek pasikkal esküvőkön.
Ez rendszeres?
És van három kisfiam, akiket nagyon szeretek.
Ácsi! Tessék?
Csak húzlak! Kivéve, hogy író és katolikus vagyok.
Látod? Beszélgetünk. Nem is volt olyan vészes.
Figyelj, szívesen kérdezgetnélek,
de az egyetlen közös bennünk,
hogy osztoztunk egy megalázó szexuális élményen.
Az semmi!
Érdekel a legmegalázóbb ilyen élményem?
- Nem. - Talán segít.
Tutira nem.
Jodi Dunne-nal történt a gimiben.
Nem érdekel.
Első orálszex élményem.
Teljes gőzzel előre, mi?
Kilőttem a saját szemem.
Várj! Micsoda?
A saját szemembe ejakuláltam.
Oké, folytasd!
Egy éjjel Jodival kiosontunk az erdőbe.
Azt se tudtam, mit csinálok.
Várj! Jodi, lassíts!
Pornós körökben ezt kalózszemnek hívják.
Te jó ég!
Jodival fedeztem fel a fotózást.
Olyan szép.
Nyolc kilométerre lakott, de egy tök más világnak éreztem.
A szüleim passzív-agresszív módon veszekedtek.
De az ő szülei mindent beleadtak.
Autózzunk egy kicsit?
Már megszoktam.
- Biztos? - Igen.
- Oké. - Gyere ide!
- És mi történt vele? - Azt hittem, nem érdekel.
Bocs, tán zavarba hoztalak?
Elmeséltem, hogy a saját szemembe élveztem.
És? Az övébe is élveztél? Megvakítottad szegényt?
Annyira nincs is messze.
Tudom.
Örülök, hogy mész.
Ha itt maradnál,
egész életedben a plázában dolgoznál.
Nem erről van szó. Ettől még nem szakítunk, oké?
Karácsonykor meglátogatlak, oké?
- El fogsz felejteni. - Nem.
Kizárt.
Elfelejtetted, ugye?
Nem, nem erről van szó.
Az őszi félév utolsó vizsgája után
beültem a kocsiba, és meg akartam lepni,
de nem sült el jól.
Hű! Ez aztán a lenyűgöző szakítás!
Eléggé összetörtem.
Ez mindenkivel megesik.
Az a mi kedvenc helyünk volt.
Ácsi! Egy autó első ülésén volt a kedvenc helyetek?
Gyere!
Várj! Lenne egy kérdésem. Te hűséges voltál hozzá?
Igen.
Igen. Nem mintha meg akartam volna kérni a kezét.
Csak kellett egy lány dugni,
amíg hazalátogattál?
- Naná,18 voltam! - Ő is.
Ajánlom, hogy jó pitéjük legyen!
Azt megeszed?
Nem. Mind a tiéd.
Tök rég nem gondoltam Jodira.
Mintha más ember lettem volna.
Az első csalódást senki nem felejti.
Mi volt a tiéd?
Nem. Abba nem kell belemennünk, hidd el!
Tudod, mit?
- Kérem vissza a pitét! - Tessék?
Aha. Megéheztem, és megkívántam.
- Visszavonod a piteajánlatodat? - Kössünk üzletet!
Adok a pitéből, ha elmeséled az első csalódásod.
Még egy szeletet?
Nem. Azt hiszem, megvagyunk.
Egy piros '68-as Mustangja volt.
- Folytassam, vagy... - Kéred a pitét?
Azt hiszem, jó lesz.
Nem. Nézd, nem jó.
Csak gázt adsz, és felengeded a kuplungot, jó?
Rendben.
Ne félj!
Várj! Szerinte azért vagyok vele, mert alacsony az önbecsülésem?
Ugyan már! Kétlem.
Honnan tudná Rose nővér? Ő apáca.
Ja, pont ezt mondom.
És mit tudunk róla? Hova jár suliba?
Nem tudom.
Oké, itt egy könnyebb kérdés. Hogy hívják?
- Michael. - Mi a vezetékneve?
Hanrahan.
- Miért? - Hanrahan.
Hol laksz?
Én csak... azt hiszem, találkoznom kéne a családoddal.
Tyű! Csini ruci. Szóval, ő volt az első?
Igen. És graffitizni és lopni is vele mentem először.
Azta! Lopás. Vagány!
Igen.
Részben oltári tiniszerelem volt,
részben szabálysértések sorozata.
És mit titkolt?
Egy nap nem jött el értem a sulihoz.
Szóval elmentem megkérdezni az anyukáját, hogy otthon van-e.
Mióta volt beteg?
Nem emlékszem olyanra, hogy mikor nem volt az.
Ha végeztem otthon a vacsorával, elmegyek érted, oké?
Várj! Tényleg akarod?
Igen.
Oké, én csak...
Szerinted nem kéne beszélgetnünk, vagy ilyesmi?
Miről akarsz beszélni?
Végig, amíg együtt voltunk, apukád haldoklott,
te meg egy szót sem szóltál.
Michael, úgy sajnálom.
El sem tudom képzelni, min mész át.
Semmi baj. Komolyan, minden rendben. Jól vagyok.
Majd találkozunk, Jane.
Michael?
Szóval ő szakított veled.
Azt sem tudom, együtt voltunk-e.
Talán el akart különíteni
a sok szarságtól.
Vagy csak szexelni akart.
A szex veled élete fénypontja lehetett.
Biztos klassz.
- Elég klassz. - Biztosra veszem.
Kár, hogy elszúrtad az egyetlen esélyedet, hogy átéld.
Határozottan én jártam rosszul.
Hát, dugig vagyok. És kijózanodtam. És elfáradtam.
Várj! Lépjünk innen! Támadt egy ötletem.
Hát, jó.
Ezt neked, Michael Hanrahan!
És neked is, Jodi Dunne!
Te jó ég! Ide bemegyünk.
"Magántulajdon.
A birtokháborítók ellen eljárást indítunk."
Sima ügy. Gyere!
Kecses.
Bűnözők vagyunk!
Király ez a hely.
Hé! Pattanj ide!
Lássuk, elég magas vagy-e!
Ifjú hölgy, vegye le a cipőt!
- Oké. - Jól van. Lássuk!
- Ne már! - A csudába! Talán legközelebb!
Tudod, mit? Erre úgysem akartam felülni.
A Rock Vonatra? Nem gyerekeknek való.
Menjünk oda! Gyere!
- Ez elképesztő. - Az.
Le is tartóztathatnak.
Na jó. Ez a hely nyilván bezárt.
Senki nem jön értünk. Ígérem.
- Ígéred? - Igen.
- Üdv! - Jó napot!
Üdv, uram, biztos úr!
Tudják, hogy ez magánterület?
Igen.
Elveszítettük az autónkat, és azt keressük.
Gondoltuk, keresünk egy magas kilátót, ahonnan...
- Fogadtunk, hogy nem mer feljönni. - Hívom a zsarukat.
- Remek! - Majd ők beviszik magukat.
Máris megyünk. Gyere!
Kösz a fuvart, Carl! De tényleg.
Király vagy!
Be akarsz még törni valahova,
vagy jöhet egy italbolt?
- Mit gondolsz? - Nem, magamba néztem.
Mostantól tiszteljük a törvényt.
Mesélj még a kétes múltadról!
Minden érdekel.
Arra egyikünknek sincs elég ideje.
Én nem rohanok sehova. Kezdem.
Így csábítod el a nőket?
Eddig nem, de bevált?
De komolyan! A memóriám túlterhelt. Egyelni kéne.
Igen, értelek.
Mondjunk el egymásnak mindent!
Mindenkit, akit valaha szerettünk.
Nem. Ebből akár katasztrófa is lehet.
Mit veszíthetünk? Úgysem látsz többé.
Igen. Azt hiszem, igazad van.
Örömmel elmondok neked még pár szerelmi megszégyenülést.
Ígérem, nem nevetek.
Már úgyis tudom, hogy ez kamu.
Ígérem, nem nevetek sokat.
Rendben.
A főiskola utolsó évében megismertem egy lányt.
Igazából egy nőt.
Hé!
- Te... - Merre van a vasútállomás?
- Tessék? - A vonat.
Igen.
Igen. Úgy tíz perc arra.
Ugye te nem... ide jársz, igaz?
Nem, csak meglátogattam az unokatesómat.
- Hogy hívnak? - Will.
- Szia! - Szia!
- Eve vagyok. - Szia!
Will, elkísérnél a vasútállomásra?
Rendben.
Nagyon szeretném,
de most órám lesz.
- Nem lesz. Gyere! - Mi? Oké.
- Mindjárt elmegyek. - Én is. Oké.
Ó, te jó ég!
- Hát ez... - Szívesen.
Te jó ég!
Ugyan már! Tényleg megtörtént, vagy csak álmodtad?
Tudom.
- Nagyon dögös. - Tudom.
Nem tudtam, hogy fotós vagy.
Nem igazán... beszélgettünk sokat.
Nem, nem vagyok fotós. Csak fotózgatok.
Még nem tudom, mi legyek.
Szerintem világos, hogy mi vagy.
Öltözz! Pakolj össze, elmegyünk.
Várj! Tessék? Hova megyünk?
Megmutattad a szobádat, most én is az enyémet.
- Sziasztok! - Üdv itthon!
Ő Justine, a szobatársam.
- Szia! - Ő Will.
Courtney sulijában találtam.
A felsőoktatásból. Üdv az alsóoktatásban!
Bulira sosem megyünk üres kézzel.
Anyukám mindig ezt mondta.
Édesanyád jó asszony, Will. Sose feledd!
Oké, hagyj helyet istennek! Átvedlek.
- Bocs. - Tessék.
Jesszus, Eve! A barátodnak még nem fújtak takarodót?
Ő Will. Látogatóba jött a hétvégére.
Mit csinálsz, Will? Találj ki valamit!
Senki sem azt csinálja, amiért jött.
Te miért jöttél New Yorkba, Noah?
Nem is emlékszem. Hogy lefeküdjek veled, Eve.
Te miért jöttél, kölyök?
Lefeküdni Eve-vel.
Szép volt, uram.
Oké, nyugi! Nem megyek sehova.
Bocss. Kétlem, hogy elérem az utolsó vonatot ma este.
Pontosan mit is szedsz?
Justine adott kék és lila bogyókat.
Kéket és lilát is adott?
- Kéket és lilát. - Tényleg?
- Miért? - Hányat vettél be?
- Passz. Hármat-négyet. - Hármat-négyet?
- Aha. - Mentőt kell hívnunk.
- Hívjuk a mentőket? - Mi a számuk?
A ment... 911. Mi?
Halló! Mentők? Vészhelyzet van!
Te aztán nem vagy semmi.
- Csípem a csajt. - Én is csíptem.
Nála laktam New Yorkban,
és a vizsgákra visszavonatoztam.
Szóval úgy hagytad ott a sulit, hogy nem hagytad ott?
Hoztam a minimumot.
Némi rutint vélek felfedezni.
Ja.
- Le akar veled feküdni. - Mi? Dehogy!
Ha beszélsz vele, három perc alatt hazaviheted.
Azt akarod, hogy hazavigyem?
Csak tudd, hogy ha akarod, hazaviheted.
És ha nem akarom?
Akkor velem jössz haza.
- Gyere! - Hova megyünk?
- Ez egy ír búcsú. - Mi az az ír búcsú?
Egyszer csak már ott sem vagyunk.
Oké, átmentél a teszten.
Ha belegondolok, sok teszt volt.
Szerintem egy hónap is lehet, mire meglátogatlak.
Miért kell visszamenned a suliba?
Mert le kell diplomáznom.
Igazán? Miért?
Nem tudom. De gondolom, a szüleim kiakadnának...
Ó, egek! Kit érdekel, mit gondolnak a szüleid!
Plusz hiányzol majd.
Hé! Kérdezhetek valamit?
Mit?
- Miért akarsz velem lenni? - Ellenállhatatlan vagy.
Nem, most komolyan!
Meg tudod fogalmazni, miért akarsz velem lenni?
Mert minden srác, akivel voltam, csak ítélkezett.
És keresztbe font karral járnak a világban.
Te sosem fonod keresztbe,
és ez szép.
Ki ne szeretne ebbe bele?
Szeretsz engem?
Igen.
Az ír búcsú. Utána még találkoztatok?
Párszor felhívtam, de soha nem vette fel.
Nem hibáztatom.
Tudhatta volna. Összejönni egy főiskolással...
Fogadok, utána egy darabig nem vallott szerelmet.
Nagyon fiatal voltál, oké? Nem tudtál máshogy lelépni.
Bárcsak szebben ért volna véget!
Jó, de elege volt a zakkant pasikból, akik folyton átverték,
hát talált valakit, akiről azt hitte, nem bánthatja.
De általában azok bántanak a legjobban, akikről nem feltételeznéd.
Ezt meg honnan veszed?
Nos, ez egy tök más történet.
- Jöjjön be! - Jó napot! Fielding professzor?
Kérem, ne hívjon így!
Úgy hangzik, mintha ki kéne nyilatkoztatnom valamit.
- Wallace vagyok. - Igen, tudom. Örvendek. Jane vagyok.
Nagyon örülök, Jane.
Tudod, mit? Vissza kéne mennem.
Mi a baj?
Semmi. Csak... Csak van egy határidőm.
Holnap korán kezdek, szóval...
Igazán kellemes délután volt.
- Igen. - Komolyan mondom.
Tényleg az volt.
- Sajnálom, hogy menned kell. - Igen, én is.
Kéred a számomat?
Igen, kérem. Határozottan kérem a számodat.
- Csak... - Tessék.
Bármikor hívhatsz.
Ha pitét ennél, vagy birtokháborítanál,
vagy még több ciki sztorit hallgatnál a szerelmi életemről.
Azoknak sosincs vége.
Ki tudja? Még szavadon foghatlak.
Jól hangzik.
Te jó ég! Te vagy a ruhatáras srác.
- Egek! - Oltári volt.
Várj! Hogy? Komoly?
Annyi esküvőn voltam idén,
már kezdenek összefolyni.
De ezt biztosan nem felejtem el.
Örülök, hogy segíthettem.
- Jár neked egy ital. - Igen, jár.
- Meghívhatlak? - A bár ingyenes.
Hogyne. Meghívhatlak egy ingyenpiára?
Megbocsátasz?
Persze.
ISMERETLEN HÍVÓ
- Halló? - Szia!
Épp egy Spotify-listát készítek,
mint holmi szerelmes kisiskolás.
- Ez imádnivaló. - Ja. Rohadt cuki vagyok.
Szóval, a főiskolán megismertem egy Elton nevű srácot.
Végzős voltam,
és már épp feladtam a reményt, hogy találkozom valakivel.
ÉTTEREM ÉS PUB
Hé!
Szeva, haver!
- Micsoda nap! - Mizu?
- Minden oké? - Igen. Hogy érted?
Csak mondom...
Egy pillanat.
Szia!
Kimenő hétköznap?
Csütörtökön mindenkinek kimenője van, szóval...
Aha, nagyon úgy tűnik.
Szóval, ide jársz iskolába?
Egyelőre igen. Meghívhatlak egy italra?
Oké.
Király! Andre, kérem a szokásosat, és...
- Vodkát áfonyával. - Van igazolványod?
Aha, persze! Itt van.
- Már láttam. - Valahol.
- Nála van. - Itt volt, esküszöm.
Nálam van...
Végig itt volt nálam.
Hűha.
Hát nem tökéletes?
Hú, Elton!
Igen. Jól belezúgtam.
Ez adott ihletet Hardynak, hogy megírja ezt a regényt.
Szóval, ki tudna emlékeztni rá, hogy miről beszéltünk szerdán?
Hardy Tess szüzességéhez való hozzáállásának természetét vizsgáltuk.
Hogyan kérdőjelezte meg ez a könyv a viktoriánus kor szexuális erkölcseit?
Hardy hozzáállása ellenpont volt
a nőktől elvárt szereppel szemben.
Igen, bocsánat. Elnézést, hogy késtem.
De... volna egy kérdésem.
Hogy viszonyul mindez Kierkegaard egzisztencializmusához,
és különösen azon hitéhez, hogy isten hallgatása maga isten?
Kierkegaard. Elnézést, ki maga? Egyáltalán ide jár?
Nos, Kierkegaard szerint nem.
Mindegy. Ha megbocsát, professzor úr, már ha tényleg az,
szükségem van erre az ifjú hölgyre egy transzcendentális kísérlethez.
A többieknek viszontlátásra, és sok szerencsét!
Ez az óra unalmas.
Nagyon sajnálom.
Láttad az arcát?
Te jó ég! Ez feldobta a napomat.
Mindenki kémkedik utánunk.
Tényleg? Ugyan miért?
Nyilván az örökké tartó szerelem titkát akarják megtudni.
- Mi? - Igen. Pont ott.
Látod azt a srácot?
Lefényképez minket, hogy elküldje az orosz kontaktjainak.
Mihez kezd az orosz kormány az örök szerelemmel?
Tán dezinformációs kampányt indít?
Ez halál komoly, Jane.
És nem volt gyanús?
Semmi érzékem felismerni, mi a gyanús.
Jane! Nem. Nézz fel!
- Egek! Elton! - Hé!
Mit művelsz odafent?
Világgá akartam kürtölni a szerelmemet irántad a campus legmagasabb pontjáról.
Biztos, nem az egekben vagy? Gyere le!
Aligha! Nézd, anya, semmi gyógyszer!
Elton! Kérlek, gyere le onnan! Bajba kerülsz.
- Hé, mi folyik itt? - Ó, egek!
Te vagy az én bajom, amiből sosem kecmergek ki.
Gyere, kölyök, le a tetőről! Ő a barátod? Részeg?
Ne! Ne beszélj vele, Jane!
Figyu, ő csak segíteni próbál, oké? Csak...
Nincs szükségem segítségre!
Elton, kérlek, csak...
Elton...
Romantikusnak kellett volna lennie.
Ó, te jó ég!
Többé nem láttad?
Nem hallottál a laza péntekről? Biztos zavarban vagy.
Szia!
Nézd! Mindenekelőtt szeretnék bocsánatot kérni
a kis mutatványomért a tetőn.
Nem kell bocsánatot kérned.
Nos, mint láthatod, anyám egy kicsit elragadtatta magát.
Úgy döntött, hogy vakációra van szükségem.
Örülök, hogy szünetet tartasz.
Tudod, pár hét múlva, ha jól alakulnak a dolgok,
talán kijuthatok innen.
Nem kéne siettetned a dolgokat, nem?
A nyarat Párizsban tölthetnénk.
Haladjunk... Csak lépésről lépésre, oké?
Ez szánalom?
Mi? Nem. Nem szánalom volt.
Miért jöttél ide?
Hogy lássalak, segítsek felépülni.
- Felépülni? - Igen.
Felépülni? Mégis miből?
A gondodat viselhetem.
Jézusom! Én...
- Tudok vigyázni magamra. - Ne! Elton! Sajnálom.
Nem... Nem így értettem, oké?
Sajnálom. Elton.
Sajnálom, Jane.
Nem volt szép tőlem.
Térjünk inkább vissza megtervezni Párizst!
Istenem, a fények városa!
De sok furcsaság van ott a csigák körül is.
A Le Marais-ban lakhatnánk, a 4. kerületben.
Rossz volt így szakítani vele. Én...
Olyan fiatal voltam. Nem tudtam, mit tegyek.
- Igen, biztos nehéz volt. - Igen.
Azt hiszem, úgy éreztem, ha nem szállok ki, akkor vele együtt elveszek.
Hé, hol is vagy pontosan?
Tengerparton.
Azt hiszem, nem messze.
Ha elküldöm a helyzetemet, értem tudnál jönni?
Igen.
- Szia! - Szia!
Gyerekkoromban anyám többnyire depressziós volt.
Gyakorlatilag egy évig fel sem kelt az ágyból.
Apám folyton próbált úgy tenni, mintha ez normális volna.
De csak felemésztett minket a szomorúsága.
Igyekszem kerülni a látogatásokat, amennyire csak tudom.
És apám is.
Szétmentek?
Igen.
Aha, az enyémek is.
Akkor hároméves voltam.
Ami azt illeti, ez az első emlékem.
Emlékszem, hogy a lépcső tetején álltam,
és csak néztem lefelé
apám bőröndjeire a bejárati ajtónál.
Igen.
- Ez elcseszett. - Az.
Maradjon kettőnk között!
Ezt nem lehet kiheverni.
Tudod, mit?
- Mit? - Éhen halok.
- Mindig éhes vagy? - Mindig.
- Menjünk!
Semmi sem hozza meg úgy az ember étvágyát, mint a gyerekkori traumák.
Oké.
HANGERŐ
A te a playlistedről van.
Tetszik.
Állj félre! Úgy tűnik, az nyitva van.
Ó, a francba! Zárva.
Ne már! Mióta érdekel, hogy mit írnak a táblára?
Figyeld, hogy dumálom be magunkat ide!
ZÁRT KÖRŰ RENDEZVÉNY
Élénk társaságnak tűnik.
Aha. Szabályosan tombolnak.
BOLDOG ÉVFORDULÓT
Csak svédasztalt ne! Folyton bénázok.
A sült borda a szusin végzi, és káosz az egész.
Hogy bénázhatsz a svédasztalnál? Az mit jelent?
A svédasztal vívmánya, hogy fogsz egy másik tányért.
- Lehet? - Nincs rá szabály.
- Két tányért? - Jó estét! Hát maguk kicsodák?
Tán rokonok vagyunk? Van gyerekem, akiről nem tudok?
Ugyan! Nézz csak rájuk! Gyönyörűek!
Ti meg kik vagytok?
- Mi... - Mi...
- csak... - csak...
potyázni jöttünk.
- Potyázni? - Igen.
Imádom. Most aztán buli van, igaz, Olivia?
Nos, ha potyázni akartok az évfordulós partinkon, akkor te, hercegem...
- Ki, én? - Igen, te.
Csörögsz velem egyet.
Jó, de tanítson meg, mert kétballábas vagyok!
Erre, uram!
A srácnak nem kalandozik a keze, ugye?
Ha a mai napot vesszük alapul, akkor nincs miért aggódnia.
- Ő a felesége? - Nem.
- Csak most ismerkedtünk meg. - Ne!
- Igen. - Negyven átkozott év.
- Tyű! - Kitüntetést érdemlek.
A pokolba is, egy trófeát! Ő is megérdemel egyet.
Amikor kicsiket edzettem,
minden gyerek kapott kupát, mert nem adta fel.
Szóval ezt ünneplik ma? Hogy nem adták fel?
Erről szól az egész: nem feladni.
Van esetleg valami jó tanácsa?
Külön fürdőszoba.
- Ez a nagy titok? - Nos, segít. Egy kicsit.
- Köszönöm. - Hé, köszönöm szépen.
Odamenjünk hozzájuk?
- Nagyon köszönöm. - Kedves öntől.
Nem bánja, ha átveszem?
Viccelsz? Persze, hogy bánom!
- De túlélem. Megleszek. - Köszönöm.
- Szabad ezt a táncot? - Szabad.
Azt hittem, Eddie egész estére kisajátít.
"Potyázók!"
- Nem is így hangzott. - Nem is hasonlított, igaz?
És most mi lesz?
Van egy szállodai szobád?
Motelszobám van.
Igazán szép motel. Van medencéjük,
tele száraz falevéllel.
És van fésűautomatájuk, ha épp arra van szükséged.
Nos, egy ideje már keresek egy jó fésűt, szóval...
Nézd, mielőtt továbbmennénk...
- Ki mondta, hogy továbbmegyünk? - Senki.
Mi az?
Van barátnőd, Will? És hadd legyek világos!
Ez alatt azt értem, hogy van-e az életedben olyan kapcsolat,
ami később esetleg felmerülhet?
Túl sok barátnőm volt az elmúlt pár évben.
De valójában mind csak ugyanannak a dolognak a változatai voltak.
- Úgy hallom, te vagy a fotós. - Igen, részvétem.
Ő egy barátod?
Ő? Ő a fogorvosom. Csak viccelek. Egyiküket sem ismerem.
Ezek csak pillanatok, amiket lefényképeztem,
és kitettem a falra.
Nos, az öniróniával messzire juthatsz.
Egészségedre!
Várj! Ez az a bár Greenpointban.
- Igen, a pingponggal. - Imádom a pingpongot.
Mi az? Veszíteni akarsz?
- Tudod, merre van? - Biztos megtalálnám.
Az Oroszországból szeretettel a legjobb Bond-film.
- Szívesen megnézném. - Igen? Otthon megvan.
- Megnézhetnénk! - Mikor?
Lássuk csak a naptáramat! Mondjuk... most?
Persze.
Ez rémesen hangzik.
Nem vagyok rá büszke.
Tényleg? Egy kicsit sem?
Már nem.
Biztos, ne menjek veled?
Csak egy srác eljegyzési partija a régi bandából.
Szívesen belesnék a múltadba.
- Alig ismerek ott valakit. - Ha ott vagyok, engem ismersz.
Bocs.
- Mit csinálunk? - Hogy érted?
Nyilván már nem akarsz velem lenni, szóval...
Lehetne, hogy nem képzelegsz? Írok, ha hazaértem.
Hé! Ígérem, írok, amint eljöttem.
Mindent én csináljak?
Hogy érted?
Elmegyek.
Egy éve egyedülálló vagyok, és talán nem úgy tűnik,
de nagyon igyekszem összeszedni magam.
Nézd, nem mintha nekem ne volna saját nyűgöm.
Ne is mondd! Férjnél vagy.
- Majdnem. - Várj, majdnem? Csak vicceltem.
Vakrandin voltam egy Mark nevű ügyvéddel.
Utálom a vakrandikat. És azt hittem, utálom az ügyvédeket is.
- Jane? Szia! Mark. - Szia, Mark!
- Bocs a késésért! - Semmi baj.
Nem tudtam, hogy elegáns helyre megyünk. Én...
Nem, csak melóból jövök.
- Minden oké. Jól nézel ki. - Kösz.
- Megyünk? - Igen.
Remek.
- Oké, anya Kit, apa Jerome. - Igen.
Szeretnek egyforma ír gyapjúpulóvert viselni,
úgyhogy néha nehéz őket megkülönböztetni.
Van ír gyapjúszőnyegük is,
szóval néha beleolvadnak a környezetükbe.
- Ezt már csak kitalálod. - Nem.
Egyszer egy éjen át beszélgettem
apámmal a tengeri és a sima mérföld közti különbségről.
Kiderült: a szőnyeghez beszéltem.
Todd a testvéred.
- Todd. Oké. - Igen. Ő a mi büszkeségünk.
Három suliból rúgták ki speckó drogok miatt.
Néha eltűnődöm, hogyan talál rájuk.
Van valami különleges hírlevél balfaszoknak?
Azt hiszem, azt én is megkapom.
Többé már nem.
Készen állsz?
Igen.
- Hát itt van. - Ki kér sangriát?
Hűha.
- Anya, köszi. - A különleges receptem.
- Tessék. - Köszönöm. Hű!
Igen. Ó, oké.
- Nos, rendben. - Ez jó.
Igen.
Gyerekként jártam itt, a közelben egy nyári táborban.
Emlékszem, egy este nagyon beálltam,
megbotlottam, és beleestem egy szakadékba.
Egész éjjelre ott ragadtam. Őrület volt.
A fiúk nem segítettek kijutni?
Ó, nem. Elfutottak. Otthagytak.
Szörnyű, hogy valaki ilyet tesz.
Csak remélem, hogy felelősségre vonták őket.
Todd szarkasztikus. Az egyik bája.
Szóval, Jane, Mark azt mondja, hogy újságíró vagy.
- Hol dolgozol? - Szabadúszó vagyok.
Az nekem soha nem menne.
- Túl stresszes. - Igen.
Én szeretem nem tudni, hogy honnan kapok legközelebb munkát.
Nem hagy elkényelmesedni.
És azt jelenti, hogy senki nem köt le.
Akkor térjünk rá, hogy miért jöttünk!
- Oké. - Rendben.
Jane és én eljegyeztük egymást.
Várj! Eljegyezted magad?
Igen. Nagyon boldogok vagyunk.
- Nagyszerű, igen. - Meglepődtem.
- Ez mikor volt? - Három hónappal ezelőtt.
- Hűha. - Ja.
Nem gondoltam volna, hogy egy olyan fickóval...
Hogy is hívják?
- Mark. - Mark, igen.
Nem gondoltam volna, hogy egy ilyen jegyese vagy.
Akkor milyen fickó jegyesének tudsz elképzelni?
Nem tudom. Valami cinikus, sötét, nyaktetkós fickóénak.
Nos, ez elképesztően sértő, de értem, mire gondolsz.
Szóval mi volt olyan különleges ebben a pojácában?
Szerintem csak belefáradtam a drámába.
Hajlandó voltam alkut kötni.
Milyen alkut?
Hogy az öröm- és fájdalomszintem korlátozásával,
és a relatív boldogság erényei melletti általános elkötelezettségért cserébe
valamiféle stabil életet kapok.
- Jó. - Ami azt illeti, rossz.
Az eljegyzésünk 13 napig tartott.
- Szia, Todd! - Szia!
Markot keresed? Fél ötig softballedzésen van.
Tudom.
Igazából hozzád jöttem.
- Minden rendben? - Igen.
- Bejöhetek? - Igen, persze. Gyere be!
Ez az egyetlen koktél, amit el tudok készíteni.
Igazság szerint csak édes.
Beléd zúgtam.
El kellett mondanom.
Megállok napközben, és azon töprengek, mit csinálsz.
Állandóan.
Köszönöm. Ez nagyon hízelgő.
Nem vagyok olyan őrült, mint amilyennek Mark beállít.
Csak nem vagyok olyan jó a tagadásban.
Fiatal vagy. Majd fejlődsz.
Komolyan mondom. Nem tudok másra gondolni, csak rád.
Talán meg kellene próbálnod, jó? Mert hozzámegyek a bátyádhoz.
A legszebb dolog vagy, amit valaha láttam.
És Mark?
Ő unalmas.
Nem szereted őt.
Tudom. Te is tudod.
Tényleg?
Megalkuszol, és meg fogod bánni.
Todd, harmadéves vagy a fősulin.
Ez egy fellángolás. Egy-két hónap, és elmúlik, ígérem.
Kérd meg, hogy sorolja fel a szeplőid
helyét a testeden!
Kérdezz rá, megjegyezte-e bármelyiket!
Én igen.
Most jobb, ha mész.
A ROBINSON SÖRÖZŐ
Jó estét! Segíthetek, hölgyem?
Szia!
Minden rendben?
El kell mondanom valamit.
Rendben.
De tudnod kell, hogy semmit sem muszáj elmondanod.
Csak ha akarod.
Azt hittem, a házasság lényege, hogy
mindent elmondunk egymásnak, és ne legyenek titkaink.
Az embereknek mindig vannak titkaik. Ez így van rendjén.
Egy kis rejtély mindig jó, nem igaz?
Lefeküdtem az öcséddel.
Lefeküdtél az öccsével?
Távol kell tartanom téged a családomtól.
Persze azért lenyűgöző.
Miért torpedóznál meg valamit, ha ledobhatod az atomot?
Igen. Nos, az önutálatom ezzel új szintet ért el.
Azt hiszem, részben ezért kezdtem ki veled az esküvőn.
Nem azért, mert jóképű voltam?
Nem. Szó szerint bárki lehettél volna.
Értem.
LEONARDO MOTEL TELT HÁZ
És most?
Mi a teendő, ha már mindent elmondtatok egymásnak,
és mégsem menekültetek el?
Ó, a francba!
Felróvod majd, hogy először egy ócska motelba mentünk?
Jobb, mint egy ruhatár.
Várj!
Most szórakozol velem?
Nem, komolyan mondom. Csak várj!
- Jól vagy? - Igen.
Nézd, ha tényleg ez lesz, akkor mesélnem kell még valakiről.
- Oké. - Már korábban is próbáltam elmondani.
Wallace Fieldingnek hívták.
És akkor találkoztunk, amikor a mesterszakot végeztem.
Jöjjön be!
Jó napot! Fielding professzor?
Kérem, ne hívjon professzornak!
Úgy hangzik, mintha ki kéne nyilatkoztatnom valamit.
- Wallace vagyok. - Igen, tudom. Jó napot!
- Jane vagyok. - Örvendek, Jane.
Szintén.
Hű! A könyve, a Timbers at Dawn, megváltoztatta az életemet.
- El kell mondanom... - Nem olvasta.
De igen, sokszor.
- Sajnálom. - Ne!
Azon gondolkodtam... Ráér csevegni, vagy most nem alkalmas?
Tulajdonképpen tökéletes,
mert semmi kedvem dolgozatokat osztályozni.
- Remek. Szívesen. - Szívesen csevegnék.
Köszönöm, hogy időt szakított rám.
Biztos nagyon elfoglalt.
Elfoglalt, igen. De mivel?
Azért fogadtam el az állást, mert állandó fizetés kell,
hogy békében tudjak írni,
de az igazság az, hogy ez csak ürügy, hogy egyáltalán ne írjak.
Akkor mit csinál?
- Tényleg tudni akarja? - Igen.
Valóságshow-maratonokat tartok.
Az alaszkai rákhalászokról szóló műsort.
Lebilincselő, komolyan.
Ez az. Itt lakom.
Hű! Nagyon szép.
Igen.
Elfelejtettem, hogy megy ez.
Micsoda?
Hogyan invitáljalak be.
Megkínálnálak egy itallal, de már nem iszom.
Vagy megkérdezhetlek, hogy megnéznéd-e a rézkarcaimat, de nincsenek.
Te készítesz rézkarcot?
Nem, sajnos nem.
Szívesen bemennék.
- Tényleg? - Igen.
Kicsit spártai, tudom,
de óvatosnak kell lennem.
Az internet túlságosan megkönnyíti a vásárlást a magamfajta remetéknek.
Azért csak eljársz néha.
Nem mész könyvturnéra?
Megcsinálom a turnékat, aztán hazajövök,
és utána pár évig nem akarok megint menni.
Régen jártam AA-gyűlésekre,
míg már képtelen voltam még valaki érzéseit végighallgatni.
A többi emberi interakciótól csak innék.
Szerinted nem fontos kimenni a világba? Új dolgokat kipróbálni?
Szükségem van egy kis szünetre az élményektől,
különben nem leszek képes bármit is tisztán látni.
Akkor nincs hely új élményeknek?
Talán kivételt tehetek itt-ott.
Nem költözöl hozzám?
Most viccelsz, ugye?
Komolyan mondom. Azt akarom, hogy költözz ide!
Valahol laknod kell.
Jó, de ehhez nem kéne egy hétnél régebb óta járnunk?
Évek óta nem jártam senkivel. Sosem láttam értelmét.
Tudod, vagy teljesen benne vagyok, vagy egyáltalán nem.
Mit gondolsz?
- Oké. - Igen?
Igen.
És ennyi volt. Beköltöztem.
Késő megfordulni, és hazamenni?
Csigavér!
Üdv, Fielding professzor! Hát ez?
- Sziasztok! - Szia!
- Szia!
Megígértem, hogy eljöhetünk ebbe a buliba,
de meg kell szegnem az ígéretemet.
Gyere! Jó móka lesz. Itt mindenki szeret téged.
Én csak téged szeretlek.
Oké. Én csak ott leszek, ahol te, úgyhogy menjünk haza!
Nem. Menj nélkülem! Hónapok óta nem voltál buliban.
- Biztos vagy benne? - Igen. Megleszek.
- Majd dolgozom. - Oké.
- Megleszek. - Jó, akkor később!
- Oké, szia! - Oké.
Szia!
Mi történt?
Gyere!
Szia!
Elmondod, mi történt?
Gondolom, amíg te a buliban voltál,
én is buliztam egyet.
Csak összezavarodtam, mert te küldtél el a buliba.
- Te mondtad, hogy menjek. - Nem a te hibád.
Haza kellett volna jönnöm veled.
Már az elején ezt akartam. Én...
Tudod, mit? Arra gondoltam...
hogy össze kéne házasodnunk.
- Mi? - Igen. Szeretnélek feleségül venni.
- Ha akarod. Akarod? - Figyelj!
Egyelőre koncentráljunk erre!
Bolond lennék, ha nem próbálnálak megtartani.
Azta!
- Gondolom, az ír búcsú következett. - Igen.
Ha olimpiai sportág volna, én kapnám az aranyat.
Találkoztál még vele valaha?
Magamat hibáztattam.
Még mindig.
Utána sokáig nem tudtam senkivel sem randizni.
Aztán eljegyeztem magam Mark Foreworthszel,
és jól elszúrtam.
Szóval ha megmentő kell,
akkor rossz helyen keresed.
Nem kell megmentened.
Kész romhalmaz vagyok.
Hé!
Nem is te vagy a legnagyobb romhalmaz itt.
Igazán nem kell felvidítanod.
Nem is.
El kell mesélnem Audrey-t.
Szia! Kaphatnék egy vodka-szódát?
Szia!
Nem fogod elhinni,
de én is ezt akartam felvenni.
- Tarolnál női ruhában. - Gondolod?
Kétlem, hogy olyan szép lennék, mint te.
Szóval, mi szél hozott ide ma este?
Felkértek, hogy fotózzak le valami zenekart.
Ja. És téged?
Valami zenekar énekese vagyok.
Francba! Felültettél.
Igen, talán egy kicsit. Hogy jó színben tűnjek fel.
Készen állsz?
Üdv mindenkinek!
Kösz, hogy eljöttetek ma este.
Ez egy régi kedvenc.
Te voltál az
Bolyongtam, míg megtaláltam
Valakit, aki
Oldalán lehetek valódi
Akivel lehetek bús
És örülhetek, ha szomorú lehetek
Míg te jársz az eszemben
Odébb tehetem a lámpát?
Persze, pakolj nyugodtan!
Biztos, nem baj? Nem rontanám el a szobád.
Ez csak egy rakás bútor az utcáról.
Bármit bárhová tehetsz, bébi.
Csak szeretném jól csinálni.
Persze.
Nem akarok ölbe tett kézzel ülni,
hogy összejöjjön valami.
Ja. Tudod, mit?
Most én szeretnék összejönni neked.
Mert senki más nem izgatott fel
A hibáiddal együtt Még mindig szeretlek
Te voltál az Te csoda
Te voltál az
Mert senki más nem izgatott fel
A hibáiddal együtt Még mindig szeretlek
Te voltál az
Te csoda
Te voltál az
Nagyon kalapál a szíved.
Tudom.
Ez más.
Igen, ez más.
Szia!
- Félbeszakítottalak. - Igen, nem volt szép tőled.
- Máris jövök. - Oké.
SZERETLEK
Ki az a Juliet?
A történet hátralévő része.
Szia! Bocs a késésért. Az a rohadt vonat!
- Rendben. Tessék a kulcsod. - Jó.
Mindent kipakoltam.
Tyű! Ez gyors volt.
Szóval, mihez kezdesz? Hová mész?
Haza. Visszaköltözöm a szüleimhez.
Ugyan miért?
Terhes vagyok, Will.
Megbeszéltem velük, és segíteni fognak.
Várj! Nekik elmondtad, nekem meg nem?
Most viccelsz? Te szakítottál velem.
Mert időre volt szükségem, hogy kitaláljak ezt-azt.
- Nem tudtam, hogy... - Tudom, nem álltál készen.
És erre sem állsz készen, nem igaz?
Bocs, de nincs beleszólásom?
Tényleg szeretnél?
Én is így gondoltam.
Szóval, Juliet a lányom.
Hány éves?
A jövő héten lesz öt.
Tervezel valamit?
A születésnapjára?
Passz. Még nem is tudom.
Mit csinálsz? Miért öltözöl fel?
Nekem most haza kell mennem.
Reggel hat óra van.
Igen, de mondtam, hogy határidőm van, szóval...
Bocs, most haragszol, hogy van egy lányom?
Nem.
Sajnálom. Örültem, hogy megismerhettelek.
Hová mész?
Visszamegyek a kocsimhoz. Hívok egy taxit.
Nem. Ha tényleg menned kell, visszavihetlek.
Jobb, ha itt búcsúzunk el.
Bocs. Elmagyaráznád...?
Miért a hirtelen menekülés?
- Tényleg ezt akarod? - Igen.
Mit kérdeztem tőled, mielőtt lefeküdtünk?
Azt, hogy van-e barátnőm.
Nem. Azt, hogy van-e fontos kapcsolatod,
ami később még előjöhet?
Nem érdekelhet, hogy van gyereked?
Nem hittem volna, hogy erre gondolsz.
- Ja. Ez sosem működne. - Várj! Hogy érted?
Mit mondtam?
Nem egy dologról van szó, hanem mindenről.
Miért különbözne attól, amit te meséltél nekem?
Csak hihetetlenül nyilvánvaló,
hogy rád nem lehet számítani.
- Ne már! - Igen.
Ha a dolgok túl nehezek, túl igaziak, akkor lelépsz.
Világ életedben minden fickót otthagytál.
Igen, mert folyton a hozzád hasonló sérült fickókba zúgok bele.
Szóval igen, kiszállok, amíg lehet.
- Szia, Will! - Szia! Mi a helyzet? Fent van?
Igen. Épp készülődünk. Várj egy percet!
Szia, apu!
Szia, kicsim! Hogy vagy? Jó reggelt!
Eljössz ma hozzám?
Eljövök-e ma hozzád? Nem, ma nem.
De ugye eljössz a szülinapi bulimra?
Persze, hogy jövök.
- A világért sem hagynám ki. - Oké.
- Igen. - Festő buli lesz.
Festő bulit tartasz? Azt hittem...
Anyukád nem is mondta.
- És mit festünk? - Egy teknőst.
Egy teknőst festünk? Jól hangzik. Oké.
Mi lenne, ha én festeném a fejét, te meg a páncélját?
Oké. Vettél nekem ajándékot?
Igen, vettem, de még nem mondhatom el, hogy mi az.
Na, légyszi!
Jól van. Tényleg tudni akarod?
Igen!
Azt a Molly babát, amire vágytál.
- Sally, nem Molly. - Ó, a fenébe!
Apa! Pénzt kell tenned a káromkodós üvegbe.
Bocs. Nem akartam káromkodni.
Jól van. Megszerzem a másikat. Ne haragudj!
Semmi baj.
Úgy hiányzol, kicsim. Tényleg nagyon hiányzol.
Hogy megy a suli? Tanultál valami klassz dolgot?
Tudtad, hogy régen az egész világ víz alatt volt?
Nem, ezt nem tudtam.
- Juliet, reggeli! - Mennem kell.
Oké. Várj!
Kicsim, mielőtt mennél, megcsinálhatnánk gyorsan a szokásosat?
Oké, apa.
Jól van.
- Szeretlek... - Szeretlek...
Oké. Legyen szép napod a suliban! Nagyon hiányzol.
Te is hiányzol. Szia, apa!
Szia, kicsim! Szeretlek.
Hosszú éjszaka?
Igen.
- Akar beszélni róla? - Egek, dehogy!
Nem. Már így is túl sokat beszéltem.
Félreállhatnánk?
Gondolkodnom kell egy percet. Ígérem, rendes borravalót adok.
Jól van?
Igen.
Nézze, nem vagyok őrült.
Vagy nem is tudom. Talán mégis.
De vissza tudna vinni oda, ahol felvett?
Van valami, amit meg kell tennem.
Igazából, ha még jobban meggondolom,
követhetnénk azt az autót?
Szóval egy olyan éjszaka volt...
Igen, el sem tudja képzelni.
Szia!
Tudtad, hogy régen az egész világ víz alatt volt?
- Mi? - Bizony.
A lányom az imént mondta.
És... nem beszélek róla eleget.
Azt hiszem, már tegnap belefogtam,
mert próbáltam kitalálni, hogy mondhatnám el neked.
De ő csodálatos, és szerintem te is odáig lennél érte.
Igazából, rád elmékeztet.
Teli torokból énekel a kádban,
nem érdekli, hogy hangzik.
Kreatív, elképesztő kérdéseket szegez nekem, hogy
"Apa, miből vannak a virágok?"
És ha mesélek, és nem tetszik neki a vége,
akkor kitalál egy másikat.
Egyszerűen nem vagyok ott, hogy eleget olvassak neki.
De a jövő héten festő bulit tart.
És ott leszek, és mindent beleadok,
mert az leszek, amire csak szüksége van.
Ott leszek, és teljes szívemből szeretni fogok
úgy, mint ő.
Mert megérdemli.
Jane, kész romhalmaz vagyok.
Semmire nincs válaszom,
és ezt tőled sem várom el.
De mióta megismerkedtünk, és beszélgetni kezdtünk,
az motoszkál a fejemben, hogy te és én mindent megoldunk.
Együtt.
Köszönöm. Köszönöm, hogy elmondtad. Én...
Úgy hangzik, csodás lányod van.
Nézd, rettegtem ettől az esküvőtől,
amíg színre nem léptél.
Aztán beszélgettünk,
és egyre többet akartam hallani.
Nemcsak a szavaidat értettem,
hanem a látásmódodat, gondolkodásmódod, és ahogy emlékezel.
És kiderült, hogy nekem is mennyi szarságot kellett megosztanom.
Egyedül szoktam emlékezni,
de veled más volt. Mintha te is ott lettél volna.
Ez őrület! Csak most találkoztunk.
Tudom, hogy ez mindkettőnket meglepett,
de nem akarom, hogy véget érjen a beszélgetésünk.
És félek, beismerem.
Rettegek, hogy ismét kudarcot vallok.
De nem hinném, hogy bármelyikünk is reménytelen eset volna.
De nem tudom.
Bele kell ugranunk.
Pokoli nagy ugrás lesz.
Nem kell egymásnak ígérni az életünket,
de még ezt a napot sem.
Csak beszélgessünk tovább, jó? Mert imádok veled beszélgetni.
Csak beszélgessünk, amíg már nincs több mondanivalónk.
Rendben.
Meséljünk valamit!
Felirat: PLINT Fordította: Császár Hédi