СЪДЪРЖА СЦЕНИ С ТЮТЮНОПУШЕНЕ
Ани.
Татко?
Татко... - Заспивай.
Дай да те гушна.
Всичко е наред.
Аз съм.
Твоят татко.
Аз съм!
ТОРБАЛАН
Аз...
може би изгубих самообладание.
И отправих ултиматум.
Добре.
Страхувам се, че тя само ме води за носа.
От какво се страхуваш?
Че тя не ме обича.
От какво се боиш наистина?
Да остана сама. - Да.
Разбирам. Може да е страшно да останеш сам.
"Където има страх..."
"Там е твоята задача." - "Там е твоята задача."
Карл Юнг го е разбрал.
Това е добър завършек за днес.
Трябва да закарам децата на училище.
Мина един месец. Днес се връщат и са напрегнати.
Не че трябва да стоят пред вратата.
Чувствам се като идиот.
Проблемите ми са нищо пред вашите.
Не сме тук да говорим за мен.
След теб.
Взе ли си моливите? - Да.
А учебника?
Да.
Изми ли си зъбите?
Да. - Наистина ли?
Ще ползваш ли тоалетната? - Не.
Сейди, хайде! Закъсняваме!
Сейди...
Какво?
Нищо.
Отива ти.
Сложи си яке, защото...
Навън е студено.
Ами ако случайно го глътна? - После ще го изакаш.
Няма. - Назад.
Сейди. - Напред.
Спри да го дърпаш.
Извади го. - Не я карай.
Какво? Да. - Недей...
Не я слушай. Не.
По-леко или силно?
Не я слушай. - Силно.
Сложи си колана. - Добре де.
Мама щеше да знае какво да правим.
Мога да ти го извадя. Искаш ли? - Какво?
Дай на мен. - Какво?
Ей сега ще го извадя.
ГИМНАЗИЯ МАКДОНО 35
Добре ли си? - Да.
Приятен ден.
Сейди.
Съжалявам за майка ти.
Съжалявам, Сейди.
Върна се.
Съжалявам, Сейди.
Сейди. Съжалявам за майка ти.
Сейди Хубав ден!
Здрасти.
Здравей.
Какво става?
Още не мога да повярвам.
Знам.
Добре дошла отново.
Боже мой.
Прозвуча много глупаво.
Благодаря ти, че разговаряш с мен.
Всички ме зяпат, сякаш съм болна от нещо.
Болна ли си?
Отвратително.
Не, аз...
Както и да е.
Хубава рокля.
И аз бих я носила.
Много е оригинална.
Хубава е. - Благодаря.
Да. - Беше на мама.
Дали е добра идея?
Кое дали е добра идея?
Да носиш дрехите й.
Така ще ти е по-тежко да продължиш напред.
Не искам да продължа напред.
Не искаш и да притесняваш хората. - Нат.
Какво? - Недей...
Искам да помогна.
Държиш се като кучка.
Чакай малко.
Какво каза? - Нат.
Не, какво каза? - Че се държиш като кучка.
Не. Натали!
Боже. - Какво направи?
Не, спри.
Искаш ли да се преоблечеш? - Оставете ме.
Боже. - Не се смей.
Какво ти става? - Защо?
Спокойно, ще стане.
Търпение. - Добре.
Правиш това нещо от 30 години,
а работим заедно само от две.
Добре.
Благодаря.
Ще успееш.
До следващата седмица.
Д-р Харпър?
Кажете.
Трябва да говоря с вас.
Не приемам пациенти без консултация по телефона.
Запазете си час. - Моля ви.
Ако не разкажа на някого, не знам какво ще сторя.
Как се казвате?
Лестър.
Лестър Билингс.
Приятно ми е, Лестър.
Влезте. Имам...
Имам пролука.
Благодаря. - Заповядайте.
Ще си съблечете ли якето?
Може да ви е по-удобно.
Ще затворите ли?
Моля?
Вратата.
Разбира се.
Трябва да попълните няколко формуляра.
Правя го с всички нови клиенти.
Само за служебни цели е.
Всичко, което кажете,
е строго поверително.
Може ли?
За първи път ли сте на терапевт?
Като начало, защо решихте да започнете точно сега?
Не знаех къде другаде да отида.
При свещеник не става, не съм католик.
И при адвокат не става, защото не съм извършил нищо,
дори всички да мислят, че съм.
Дори ако мислят, че съм го направил аз.
Какво да сте направили?
Че съм убил децата си.
Едно по едно.
Всичките.
Дойдох тук, защото бихте могли да разберете.
Прочетох за жена ви във вестника.
Катастрофата.
Вие знаете какво е
да изгубите скъп човек ей така.
Какво казвахте за децата си?
Какво е станало с тях?
Първото,
момиченцето ни...
Тя почина от СВДС.
Много съжалявам.
Не мога дори да си представя колко тежко ви е било.
Вие имате деца.
Можете да си представите.
Другите ми две деца починаха в рамките на година след първото,
едно след друго.
Също ли от естествена смърт?
В това няма нищо естествено.
Животът им беше изцеден.
Дори при първото да е било нещастен случай,
това ни направи податливи.
Податливи ли?
На какво?
Не съм сигурен.
Зърнах го само веднъж.
Преди вратът на моята Ани да се счупи.
Преди да умрат, децата ми...
Мислех, че всичко е от въображението им.
Най-голямото се опита да го нарисува.
Какво трябва да е това?
Онова, което идва за децата ви, когато не внимавате.
Извинете ме.
Може ли да изляза?
Трябва да отида до тоалетната.
Вярвате ми, нали?
Разбира се.
Сега се връщам.
Извинете ме.
Обажда се д-р Уилям Харпър.
В кабинета ми има мъж, който не е добре.
Възможно е да е опасен.
Да пратим ли кола?
Там ли сте?
На телефона ли сте?
Да.
Бихте ли повторили името си?
Уилям Харпър.
Дойде направо от улицата.
Виждали ли сте го преди? - Не.
И не знаете кой е? - Не.
Само аз съм. Сам съм в къщата.
Татко?
Добре ли си? - Да.
Добре, слушай.
В къщата има един човек.
Ама че гадно. - Нали?
Мисля, че ще падне днес.
Погледнете!
Къщата на Сойър ли е?
Виждам труп.
Какво има под чаршафа? Има полиция...
По дяволите!
Баща ти нали не е мъртъв?
Трябваше да се обадя още щом влезе в кабинета ми.
Не, той...
Изглеждаше болен.
Показа ми вестник и рисунка на дъщеря си.
Нямаше кръв по ръцете или нещо подобно.
Говореше за някакво...
сенчесто чудовище.
Сенчесто чудовище ли?
Вярваше, че то е убило децата му.
Познато ми е.
Понякога е по-добре да имаш
какво да виниш,
отколкото да признаеш, че нещо е станало без причина.
Всичко е наред.
Не вярвам някой да изгуби и трите си деца ей така.
Какво става?
Дали той ги е убил?
Може да го е тласнала вина
или страх от залавяне.
Сигурни ли сте, че е било самоубийство?
Скъпа, остави на мен...
Сойър.
Заведи Сойър в стаята й.
Моля те. - Няма нищо. Нека говори.
Как така дали сме сигурни?
Преди да отворя дрешника,
чух някакъв шум.
Като от боричкане.
Възрастен мъж се обесва в дрешника. Вдигнал е шум.
Това трябва да си чула.
Не мисли за онзи човек.
Ако се страхуваш, знаеш къде съм.
Уморена ли си? - Не.
Късно е, трябва да спим.
Нали?
Така.
Не знам как спиш на толкова светло.
Лесно. Ей така.
Ясно.
Добре, съкровище.
Сладки сънища.
Какво става?
Провери ли под леглото?
Сега ще погледна.
Чисто е.
Ами в дрешника?
Не виждам нищо.
Може ли да провериш?
Разбира се.
Знаеш ли? Обзалагам се,
че там няма нищо.
Ще ти дам един долар, ако няма нищо.
Пет долара.
Става.
Пет долара.
Умееш да се пазариш. Разбрахме се.
Дай ръка.
Не. Татко.
Добре, отивам да погледна.
Честито, забогатя с пет долара.
Сигурен ли си?
Сигурен съм.
Проверката за чудовища е завършена.
Лека нощ.
Ще се видим сутринта.
Отпред съм Мама
Кой ще идва утре?
къде си Мамо?
15:37
Сейди. Само те проверявам.
Здрасти.
Добре ли си?
Не знам защо за капак трябваше да се случи и това.
Напомня ли ти за смъртта на мама?
Тогава трябваше ли да говориш с полицията?
Не.
Ти не говориш за това.
Не съм присъствал.
Нямаше с кого да говоря.
Само...
Сякаш е нереално.
Все си мисля, че тя ще влезе през вратата
с кардамонов чай, който смърди ужасно.
Не можах дори
да се сбогувам с нея.
Откакто тя загина, чувствам
някаква тежест.
Като допълнителна гравитация.
Просто...
Утре си при д-р Уелър, нали?
Да.
Поговори с нея за това.
Опитвам се да говоря с теб.
Да.
Беше тежък ден.
Време е да лягаме.
Ще се видим сутринта.
Сладки сънища.
...конкретен близък.
Съсредоточете се над пламъка и го кажете на глас.
"Дух, ако си тук днес,
моля те, наклони пламъка наляво."
Мислете си за своя близък, с когото искате да се свържете.
Представете си го.
Помислете какво изпитвате към него.
Как изглежда.
Някои ярки спомени с него.
Представете си лицето му.
Как се чувствате с него.
Нашите близки са винаги с нас.
Ако си тук, наклони пламъка
наляво. - Сейди?
Не можеш да заспиш ли?
Сойър?
В стаята ми има нещо.
Сънувала си кошмар.
Леле.
Кървиш.
Паднах от леглото.
Кажи "а".
Да, открих виновника.
Време е този дребосък да излезе.
Така правеше мама, когато някое зъбче не искаше да падне.
Казваше, че сме наследили дълбоки корени.
Трудно се разделяме с всичко.
Ще броя до три
и ще тръшна вратата.
На три или след три?
На три.
Добре.
Едно, две... - Чакай!
Не е нужно...
Много съжалявам!
Каза на три!
Не знам какво стана.
Спокойно.
Тихо, не плачи...
Според вас какво става с хората, след като умрат?
За какво говориш, Сейди?
Дали отиват в рая ли?
Нямах предвид това.
Питаш се дали майка ти не е още тук?
Може да прозвучи странно,
но когато баща ми почина,
имах чувството, че долавям присъствието му,
сякаш бдеше над мен.
Ако внимаваш достатъчно,
може да доловиш и присъствието на майка си.
А други неща?
Какви неща?
Не знам. Трудно ми е да го видя.
Нещо тъмно е.
Разбирам.
Кога започна да виждаш тъмното нещо?
След смъртта на онзи мъж.
Всичко е ясно.
Добре.
Какво е?
Когато има нещо плашещо и непонятно,
умът ни се стреми да запълни празнините.
Като онези чудовища, които мислиш, че се крият под леглото ти.
Но ще се справим с това заедно.
Нали?
И вече няма да е така страшно.
Миналия път говорихме за това.
Когато имаме фобия,
или страх от нещо,
понякога е най-добре
да се изправим срещу него.
Това ще направим днес.
Тази светлина ще свети постоянно, както в момента.
После ще започне да мига
и стаята бавно ще потъне в пълен мрак.
Така сама ще видиш, че няма нищо страшно.
Нали?
Готова съм.
Добро момиче. Започваме.
Не е толкова страшно, нали?
Ето. Същият скучен офис.
Само ти, сестра ти
и аз.
Добре ли си?
Не.
Недей.
Всичко е наред.
Още малко. - Не искам.
Не. Сойър, ще се справиш.
Не е истинско.
Справяш се много добре.
Не е истинско.
Браво.
Не е истинско. Само в ума ти е.
Помни, няма нищо страшно.
Всичко е в ума ти.
Не е истинско. Справяш се.
Почти приключи.
Не е истинско.
Сейди.
Само от въображението ти е.
Ти успя.
Сойър, няма нищо.
Всичко е наред. - Не се тревожи.
Няма нищо. - Да.
Няма нужда да го правиш пак.
Не е само страх от тъмно. Казва, че сега вижда чудовища.
Да, чух за чудовището.
Говорихме за чудовището.
Те искат да говорят с теб сега.
Най-подходящо е през следващия сеанс.
Да, знам.
Не ми се струва подходящ момент, но някой ден ще вляза.
Трябва да говорим за жена ти.
Вярваш ми,
нали?
Да.
Всичко е под контрол. Благодаря ти.
Не може вечно да избягваш да говориш за нея.
Готови ли сте? Хайде.
Много съжалявам.
Не биваше да пускам онзи човек вкъщи.
Лестър Билингс
Самоубийство на баща, заподозрян в убийство на децата си
Добре ли си?
Не съвсем.
Опитай да поспиш.
Само се опитвам да не умра, благодаря.
Всичко е само в ума ти.
Не е истинско.
Сейди?
Име: Лестър Билингс Адрес: "Оук Драйв" 217
Записи
Правя го с всички нови клиенти. Само за служебни цели е.
Сейди?
Не е истинско.
Другите ми две деца починаха в рамките на година след първото,
едно след друго.
Дори при първото да е било нещастен случай,
това ни направи податливи.
Податливи ли?
На какво?
Зърнах го само веднъж.
Преди вратът на моята Ани да се счупи.
Преди да умрат, децата ми...
Мислех, че всичко е от въображението им.
Най-голямото се опита да го нарисува.
Тихо, не плачи...
Знам, че си ти, Сейди.
Сойър.
Какво трябва да е това?
Онова, което идва за децата ви, когато не внимавате.
Вярвате ми, нали?
Разбира се.
Не!
Не.
Не!
Съжалявам, Ани.
Съжалявам, Скот. Не ви вярвах.
Все не ви вярвах.
Много съжалявам, Софи.
Много съжалявам.
Махай се от мен. Махни се...
Махни се от мен!
По дяволите!
Какво правиш? - Беше гадна шега!
Как правиш онова с гласа си?
За какво говориш?
Не бях аз! - Лъжеш!
Сойър! - Лъжеш!
Това ли е тъмното нещо, което виждаш?
Да.
Истинско ли е?
Не знам.
Но ще разбера.
Беше...
Не беше нищо особено. Не мисля...
Няма проблем. - Нямам какво да облека.
Обаче си мисля за това...
Внимание, драма.
Бъдете мили. Тя изгуби майка си.
Не съм виждала баща си от година и не ми пука...
Може ли да говорим?
Разбира се.
Насаме.
Добре.
Какво й става?
Приятно.
Какво имаш следващия час?
Съжалявам за онзиден.
Искаш ли да се реваншираш? - Да.
Само кажи.
Ще ме закараш ли?
БИЛИНГС 217
УБИЙЦИ
Сигурна ли си, че е тук?
Чакай ме тук.
Нали няма да влезеш?
Сейди?
Сейди!
Ехо?
Има ли някого?
Какво?
Дрога ли ще купуваш?
Не. Какво...
Не купувам дрога.
Знам, че напоследък не ти е лесно, но...
Исках да видя дали някой още живее тук.
Дано да не живее.
Би било изключително тъжно.
Какво е това място?
Сейди, какво беше това?
Изчакай малко.
Трябва да говорим
Връщам се.
Сейди, какво става?
Има ли някого там?
Ехо?
Има ли някого?
2:49 Гласът на Лестър
Някакво предизвикателство ли е?
Забавлява те нашето нещастие?
Искаш да си вземеш сувенир?
Не.
Аз съм Сейди.
Сейди Харпър.
Съпругът ви Лестър дойде при баща ми.
Аз...
Исках да ви питам за...
Какво? - За това тук.
Откъде го имаш?
Само искам да знам какво е.
Моли се на Бог никога да не научиш.
Махай се оттук, преди да си пострадала.
Сестра ми го видя.
Лес, какво си направил?
Сега се е вкопчило във вас.
Преследва наранените и уязвимите.
Следва ви навсякъде.
Докато всички не умрете.
Това ли стана с децата ви?
Наричаха го
Торбалан.
Да, и аз ги гледах така.
Сякаш са луди.
Научих по трудния начин, че греша.
Обича да си играе с храна.
Да ги плаши до смърт.
Дори може да говори като тях.
Като някакво проклето ехо.
Нуждае се от мрак, за да остане скрито.
Огънят е първото нещо, използвано от човека, за да вижда нощем.
Толкова отдавна ли го има?
Мисля, че винаги го е имало.
Не мърдай.
Зад теб е.
Не се обръщай.
Стой в светлината.
И стой напълно
неподвижна.
Виждам те, негоднико!
Сейди! Изстрел ли беше това?
Сейди! Добре ли си? - Да.
Някаква откачена.
Сейди...
Да се махаме оттук.
Сейди?
Какво е станало?
Сойър, сега не мога. - Сейди?
Какво е станало?
Остави ме на мира.
Видя ли го?
Чудовищата не съществуват.
Трябва да пораснеш!
Сейди!
Говоря сериозно.
Остави ме на мира...
Казах ти, че е истинско.
Какво правиш?
Къде е всичко?
Не е добра идея вещите й да са навсякъде.
Нищо чудно, че Сойър вижда призраци.
Защо дори не ме попита?
Има решения... - Всичко ли ще изхвърлиш?
...които не разбираш. - А чувствата ми?
Не казах това.
Така се държиш!
Изобщо не ме слушаш!
Сякаш вече не ти пука за мама. - Не знаеш как се чувствам!
Тогава ми кажи!
Права си. Съжалявам.
Трябваше първо да те попитам.
Задръж каквото искаш.
Ако искам всичко?
Тогава ще остане.
Само го отнеси в мазето.
ХУДОЖЕСТВЕНИ МАТЕРИАЛИ
ОСТАВА
ПЛАТОВЕ ОСТАВА
ЛИЧНИ ВЕЩИ
Тихо, не плачи...
Една малка песенчица
в нейния ирландски стил...
Как бих дала всичко, за да чуя
отново песента й днес...
Прекрасно е. Продължавай.
Лъжеш.
Харесва й.
Как лъжеш само.
Имам ужасен глас.
Мамо,
ако си тук,
наклони пламъка наляво.
Моля те.
Имам нужда от помощта ти.
Имам ужасен глас.
Сейди.
Кой е това?
Здравей.
Татко ли е?
Здравей.
Ако обичаш.
Не е като да пишкаш.
Не че не съм виждала стотици пъти да го правиш.
Какво става с теб?
Нищо. - Стига, не е нищо.
Онази къща, изстрелът.
Трудно е за обяснение.
Може би просто си губя ума.
Какво правиш?
Няма да те оставя, докато не ми разкажеш.
Аз съм най-добрата ти приятелка.
Беше най-добрата ми приятелка.
Сега имаш нови приятели, които са много по-готини.
Не е вярно.
Те са и твои приятели.
Кога последно бяхме заедно?
На погребението на майка ти.
Това не се брои.
Тогава да го направим.
Може да се съберем уикенда.
Не искам купон по милост.
Изобщо няма да е такъв.
Няма да бъде.
Нямам представа какво става,
но не бива да си сама. Разбираш ли?
Хайде.
Да!
Това е важна вечер за сестра ти.
Ако видиш чудовища, ела първо при мен.
Нека я оставим днес.
Става ли?
И ще ме пуснеш да спя при теб?
Ще те пусна, ако спреш да ядеш сирене,
иначе ще пръцкаш цяла нощ.
Да се договорим. Става ли?
Ще те оставя да играеш на плейстейшъна колкото искаш.
Времето ти е неограничено.
Само я остави да се позабавлява.
Става ли?
Става.
Добре. Дай сиренето. - Чакай.
За какво се обзалагате?
Не се обзалагаме.
Разбрахме се да не ти се пречкаме днес.
По дяволите, това са те.
Как изглеждам?
Изглеждаш
прекрасно.
Сякаш ще забравиш всички беди и грижи.
"Книга за джунглата."
Помниш ли как танцувахме?
Важните неща...
Само не казвай нищо.
Здравей!
Имаш ли нещо друго за пиене?
Други безалкохолни ли?
Не, алкохол.
Съжалявам, баща ми почти не пие.
Или поне ти не знаеш.
Нат.
Но имам нещо друго.
Истинска дрога.
Какво?
Добре.
Супер.
Истинска дрога.
Откога пушиш?
Беше на мама.
По дяволите.
Няма проблем.
Тя няма да се върне да си я търси.
Сигурна ли си?
Да.
Газта е свършила.
Дай на мен...
Аматьорки.
Така.
Сега ти.
В памет на майка ти.
Благодаря.
Май правиш сефтето?
Колко сладко.
Добре ли си?
Искаш ли вода?
Всичко е наред.
Добре ли си? - Боже. Да.
По-добре отиди до...
Наистина ли си добре?
Искаш ли вода? - Поеми си дъх.
Прилоша ли ти?
Добре ли си? - Да.
Сигурна ли си? - Да.
Много сладко.
Божичко!
Кажи сирене!
Стига. Недейте.
Какво правите?
Дори не записвах.
Наистина ли си добре?
Добре съм.
Ще опитам да повърна.
Преядох с пица.
Не, прилоша й от тревата.
Това не е ли дрешникът, в който се обеси онзи луд?
Не, обеси се в дрешника в ателието на мама.
Ще ни покажеш ли?
Леле, ще е страхотно.
Нали?
Къде висеше?
Беше точно зад...
Какво правиш? - Нат, стига.
Това е експозиционна терапия. - Хайде!
Стига! - Боже.
Не е забавно!
Чудо голямо. Успокой се.
Имам ужасен глас.
Моля ви!
Божичко. Добре ли си?
Сейди. - Какво стана?
Имаше ли нещо там?
Вътре имаше ли нещо?
Не, само преиграва.
Божичко! Сейди... - Какво ти става?
Вратата заяде! Кълна се. - Ненормална!
Лъжкиня такава!
Махни си ръцете... - А ти си урод!
Единствено Бетани тук те харесва.
Това е шизофренично! - Боже.
Тя е луда! - Как си?
Какво става?
Дъщеря ви е побъркана.
Приключих с нея.
Повече няма да се виждаш с нея.
Тя не е правила така...
Как можа да ме удари! - Добре ли си?
Тя не е правила така.
Сойър.
Сойър!
Хайде! Сойър!
Бързо!
Викни Бърза помощ!
Сойър!
Всичко е наред.
Опита се да ме убие.
Знам. И аз го видях. - Трябваше да бягам.
Вярвам ти.
Какво?
Вярвам ти.
Съжалявам, че не ти вярвах преди.
Къде е татко?
Отиде да говори с лекаря. Ще го потърся.
Прибираме се.
Не. Стой тук.
Не. - Моля те.
Връщам се веднага.
Ало?
Обажда се Рита Билингс.
Съпругата на Лестър.
Какво искате?
Открих как да се отървем от него.
Как?
Трябва да ми помогнеш. Ела тук.
Ще сложим край още днес.
Сейди?
Сейди...
Татко?
Да.
Какво правиш?
Нищо.
Върви при сестра си.
Сега идвам.
Виждам, че не е нищо.
След катастрофата докараха майка ти тук.
Сега и Сойър.
За всичко съм виновен аз.
Не й помогнах да го преживее
и сега тя има
тези проявления.
Татко, спри. Не са проявления.
Тогава какво е?
Какво е?
Истинско е.
Днес видях нещо.
В дрешника.
Как изглежда?
Беше ли... - Беше много тъмно.
Не съм сигурна.
Ще те питам нещо. Може ли?
Само не се сърди.
Какво?
Беше ли напушена?
От теб миришеше на трева.
Чудовище в дрешника?
Знаеш ли, все едно.
И без това не ме слушаш. - Чакай.
Къде отиваш?
Все някой трябва да се справи с това.
Обаждане от Татко
Не знаех дали ще дойдеш.
Трябваше.
Това нещо се опита да убие сестричката ми.
Сигурно е огладняло.
Времето изтича.
Щом го привлича слабостта, трябва да му покажем сила.
Чакай.
Внимавай.
Пружинни механизми за стрелба.
Не искам да ти отнесат главата.
Използват се за сплашване на мечки,
но не ги зареждат с истински патрони.
Мислиш, че можеш да го убиеш?
Сега ще разберем.
Не!
Съжалявам!
Трябва да го примамя!
Не!
Ще те пазя от него. - Не!
Имай ми доверие.
Сейди.
Казах ти, че може да бъде убито.
Сейди!
Сейди, помощ!
Сейди, помогни ми!
Сейди...
Татко?
Къде изчезна?
Обикаляме да те търсим.
Вкъщи ли сте?
Тъкмо влизаме. Защо?
Върнете се в колата. Отидете на светло сред хора.
Махайте се оттам,
преди да се е върнало. - Чакай.
Татко, послушай ме.
Добре. Слушам те.
Вървете някъде на много светло и с много хора.
Татко?
Боже!
Сойър, аз съм!
Откъде да съм сигурна?
Празнувахме рождения ти ден в "Чък И. Чийз".
Ти преяде с пица
и повърна в кошарата с топките.
Боже.
Сойър! Добре ли си? Какво стана?
Какво стана? - То не обича светлина.
Къде е татко?
Отведе го долу.
Няма да изгубим и него.
Сейди,
какво правиш?
Къде отиваш?
Сейди, не ме оставяй.
Няма страшно.
Видях го да кърви. Може да бъде ранено.
Може да успеем да го спрем.
Сойър!
Сойър, стани!
Моля те. Сойър!
Тихо.
Не! - Татко!
Татко!
Сойър!
Сойър?
Сойър? Аз съм, Сейди.
Погледни ме, моля те.
Хей. Махаме се оттук.
Татко. - Дай ми това.
Подхвани го. Да го вдигнем.
Да го изведем. - Не мога.
Хайде. Можеш.
Хайде.
Вдигни го.
Съжалявам.
Сейди?
Мамо.
Сейди?
Сойър!
Майната ти.
Сбогом.
Още малко.
Хайде.
Изпитвах ужасен страх.
Да си призная,
боях се да бъда баща.
Страхувах се.
Не знаех дали ще издържа.
Нито дали съм готов.
Майка ви правеше всичко да изглежда лесно.
Беше невъзмутима.
И аз...
мислех,
че щом се издъня, тя винаги ще е тук.
А после...
Изведнъж вече я нямаше.
Виждам толкова много от нея във вас.
Толкова много.
Не съм планирал да правя нищо от това без мама.
Не.
Но знам, че ще се справим.
Да.
Нали?
Беше гадно.
Защото е хляб. Кифличките са хляб.
Да.
Сейди, би ли се върнала за малко?
Д-р Уелър?
Ехо?
Искаш ли нещо?
Всичко наред ли е?
ТОРБАЛАН
ПРЕВОД МИЛЕНА БОРИНОВА