EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Sæt farten ned, Henrietta. En dame bør ikke haste.
Jeg er ikke Henrietta. Jeg er din søn.
Han er fyldt med varm luft.
Ja, din søn, BoJack. Det er mig. Ham med den varme luft.
- Du er også en stjerne. - Husker du...
Henrietta, jeg taler til solen.
Sol, du er fyldt med varm luft, men du er også en stjerne.
Vi kalder dig "sol". Skal vi til hytten?
Nej, vi skal til et herligt, magisk sted, -
- hvor de låser dig inde, så du ikke kan gøre nogen fortræd.
Det lyder skønt.
Hvorfor kører du så langsomt? Sæt farten op!
Viserne på uret står hverken stille eller kører baglæns.
De traver blot frem. Ikke sandt, Henrietta?
Jo, fru Horseman. Du har ret.
- Så er vi her. - Her?
- Stands! Ingen adgang. - Jeg vil rutsje.
Det her er mere end en rutsjebane. Vi er med i en forening for unge kvinder, -
- som er anført af jeg, frøken Clemelia Bloodsworth.
- Ingen adgang. - Og du er også fed.
Jeg er ikke fed.
Selv dine lunger gør indsigelse mod dit fedladne korpus.
- Dine lunger synes også, du er fed. - Far siger, at jeg vokser.
Hvis du ikke gør holdt, må vi fysisk obstruere din sortie.
Det gør ondt!
NÆSTE MORGEN
- Beatrice, tag din uniform på. - Jeg har det ikke så godt, far.
Jeg er ligeglad med Clemelia Bloodsworth og hendes flok. Du skal i skole.
Du skal ikke søge venskaber i bøger. Læsning gør bare hjernen større -
- og forhindrer brysterne og hofterne i at vokse.
- Jeg har ondt i halsen. - Uniform. Nu.
Beatrice? Du er varm. Du godeste.
Det er en mors pligt at tage vare på sine børn, og du svigter gang på gang.
Hvordan har du overset skarlagensfeberen?
Sig noget, for pokker! Havde jeg vidst, at du ville være sådan, -
- da du fik lobotomien, havde jeg næppe orket.
Far? Skal jeg dø?
Med tiden, men denne sygdom er en bagatel i et langt og lykkeligt liv.
- Lover du det? - Du kan vinde på det.
Din hals er næsten lukket til.
Du taber måske vægten, der giver dig problemer.
- Bliver det ikke rart? - Jo, far.
- Træk maven ind, frøken Sugarman. - Hent en slankepille og et glas vand.
Ja, señorita Sugarman.
Du ser vakker ud, og det er godt, fordi din debut er altafgørende.
Løser det fattigdom, krig og uret, -
- eller bringer det attentatofret Medgar Evers tilbage?
Ja. Eller det får dig til at glemme det, fordi du får en mand.
Evers' dødsfald bliver heldigvis det eneste attentat i år, 1963.
FBI er i for højt alarmberedskab til at tillade gentagelser.
Jo, altså... Din ledsager, Corbin Creamerman, er en sød, ung mand.
Jøsses...
- Den dame. Værsgo. - Tak.
Nå... De ser dejlig ud.
Tak, Corbin. Det er tredje gang. De behøver ikke sige det igen.
Det er jeg ked af. Jeg er ikke altid god til det her.
Nogle gange er jeg. Jeg prøver virkelig.
- Men jeg dur ikke til det. - Det går nok. Det gør jeg heller ikke.
Corbins far, Mort Creamerman, grundlagde Creamermans Flødevarer.
Tænk på al den gratis is, du kunne... servere for andre.
Skal jeg giftes med Corbin Creamerman, fordi det er en god forretning?
Jeg har et par ideer til det gunstige i et Sugarman-Creamerman-forbund.
Forestil dig en fjernsynsreklame med en sjov melodi.
Drik din morgenkaffe eller -te med Sugarman og Creamerman
Men gem lidt til... disse fyre
Mort og jeg holder vores produkter op og smiler foran et normalt køkkenbord.
Almindelige folk vil ikke se dig i fjernsynet.
Du minder dem om uligheden her til lands. De fattige finder det smagløst.
Jeg sendte dig på uni for at få din titel fra en hæderlig Columbia-mand, -
- men i stedet for en mand kom du hjem med en grad og en næbbet indstilling.
Sikke et spild.
- De ser godt ud. - Tak.
Jamen dog, Beatrice Sugarman? Bedrager mine øjne mig?
Clemelia Bloodsworth. Hvorfor er du her?
Det er skønt, at du endelig har din debut. Bedre sent end aldrig.
Jeg gør det kun for min far, der har gammeldags holdninger om kvinder.
- Corbin hænger på ledsagertjansen. - Det er fint.
Disse fester er ublu, selvforherligende pengesløseri.
Din var sikkert særligt gyselig, Clemelia.
Du fredsens, hvor afskyeligt!
Whisky med is.
Kender jeg Dem?
Nej, jeg er trængt ind til en dum debutantindes fest.
Beskriver "dum" festen eller debutantinden?
Enten er jeg enig eller fornærmet.
Er De den dumme debutantinde?
- Beatrice Sugarman. Velkommen. - Butterscotch Horseman. Dem en fornøjelse.
- Kommer De ofte uindbudt? - Jeg sparer op til Californien.
- Hvad er der der? - Ginsberg, Cassady, Egernlinghetti.
Nu skal De spørge, om det er byer.
Jeg kender godt beatgenerationen.
Ginsberg er god, men er Egernlinghetti er en nød.
- Hvad ser De i dem? - De er vores generations største tænkere.
Jeg drager vestpå, fordi jeg også er blandt de største.
- Jeg skriver den næste store roman. - Hvad handler den om?
Sandhed og krig. Den handler om de fordunklede løfter om livet, vi fik.
- Hvem er hovedpersonerne? - Jeg sagde ikke, at det hele var på plads.
- En sand sællert. - De er sarkastisk. Det er grimt i kvinder.
Hvordan agter De at finde en mand med sådan en væremåde?
Tillykke. De og min far deler de samme bekymringer.
Jeg ville trippe for at gifte Dem bort. Deres takkebreve er vel mekaniske,
Deres blomsterbinding uinspirerede og Deres nejen pinlig.
De har gennemskuet mig.
Hvad tænker Deres mor om Dem?
- Hun tænker ikke meget længere. - Undskyld, er hun gået bort?
Nej, ikke som sådan.
- Det er min. - Det gør mig ondt.
Jeg var lille, men hun havde en blis som Deres. Jeg så den på et foto.
- Ja, det er min mor. - Hvad?
Jeg vil efterlade hende. Kan jeg betale for fem år, så det er overstået?
Beklager forstyrrelsen, men vi skal gøre det der, hvor vi gør det der.
Nå, ja.
- Undskyld mig. - Det lyder vigtigt.
Hr. og fru Joseph Sugarman præsenterer deres datter, -
- frøken Beatrice Elizabeth Sugarman, ledsaget af hr. Corbin C. Creamerman.
Hun klarer hver en forhindring.
Sikke en ynde. Nøjagtige bevægelser.
Et flot trav.
Fremragende. En henrivende dame.
Undskyld mig. Beklager.
Det er uhøfligt at gå uden at byde værtinden farvel.
Kom med mig.
Så kan vi droppe både afskeden og min forseelse.
Skal jeg forlade min egen fest med Dem? Udskuddet, der ikke var indbudt?
Ja, men det ville farmand vel ikke billige?
Åh, Beatrice.
TO UGER SENERE
- Jeg har herligt nyt. - Jeg læser.
Corbin Creamerman vil byde dig på en søndagstur.
- Jeg gider ikke Corbin Creamerman. - Det vil jeg blæse en lang march!
Efter du forsvandt fra din egen fest, -
- burde jeg fylde en krukke med bønner -
- og give dig til manden med det bedste skøn.
Corbin giver dig en chance mere. Han venter nedenunder, og du skikker dig!
De laver mælkefrit flødepulver -
- ved at erstatte mælkefedtet med vegetabilsk olie.
Derfor skal det ikke stå på køl.
- Kløgtigt, ikke? - Javist.
- Jeg keder Dem. - Nej, De keder mig ikke.
Bare Deres samtaleemner og måden, De taler om dem.
Undskyld. Jeg elsker bare fødevarekemi.
Man tror, man kender noget, men opdager, at det rummer usigeligt meget.
Det er ligesom magi. Min far er ikke så fortryllet.
For ham presser vi bare penge ud af kopatter.
Det er sandt, men jeg har også ideer, -
- og jeg må aldrig udtrykke andet end det, han forventer af mig.
- Kender De det? - Det gør jeg.
Det er gået op for mig, og De og jeg måske ikke er så...
Ih, du milde!
Flotte ben.
Er det det eneste, De kan sige?
Flotte... ben.
- Beatrice. Hvad laver du her? - Jeg måtte slå dig op i telefonbogen.
Du gav mig nummeret til et pizzeria i Brownsburg.
- Er du sikker? - Butterscotch, jeg er gravid.
- Hvad? - Nå da!
- Kan vi få lidt privatliv, Bopper? - Helt sikkert, Butterscotch.
- Er du sikker på, at det er mit? - Hvem ellers?
Hvad gør vi? Har du en fætter, -
- der har en ven, der kender en læge, der tager sig af slige gener?
Jeg stiller gerne op og betaler for taxaen.
- Det kan jeg ikke. - Så har vi ikke mange muligheder.
- Jeg er en ødelagt kvinde. - Nej, du er ikke ødelagt.
- Du er smukkere end nogensinde. - Hvad ved du om det?
- Vi havde en dejlig aften sammen, ikke? - Jo.
Har du hørt om parret, der flyttede til Californien?
- Det tror jeg ikke. - Det er et sandt eventyr.
De kendte ikke hinanden, men havde glæden ved det ukendte til fælles.
De drog mod vest til en by, hvor de kunne spille på tre heste.
Jeg har vist hørt den historie.
De købte et hus i San Francisco ved boghandlen.
- Han blev venner med Egernlinghetti. - Han skrev sin roman.
- Mens hans kone tog sig af barnet. - Kone? Den del har jeg ikke hørt.
Hvis hun vil have ham.
Hvis et smukt væsen som hende kan elske en klovn som ham.
- Det tror jeg, hun kan. - Ja?
Er det ikke sådan, historien er?
CALIFORNIEN: HIPPIER ER VELKOMNE! BØSSER... IKKE ENDNU
- Kom nu, sov. - Han er sulten.
- Jeg prøvede. Han spiser ikke. - Kan du finde ud af det?
Hvis jeg ikke sover, hvordan skal jeg så forsørge jer og skrive?
Hvis du kunne sælge dine skriverier, kunne vi hyre en barnepige og en stuepige.
Hvis Egernlinghetti og hans røde kumpaner forstod litteratur, kunne jeg sælge noget.
De tager altså fejl, og du har ret.
Tag nu det kontorjob hos Sugarman West i stedet for konservesfabrikken, -
- og så havde du råd til noget hjælp.
Skal jeg arbejde for din far og modtage betaling som en slave?
- Det er det modsatte af slaveri. - Er det?
Ja, det er! Du har intet begreb om sproglighed.
- Vil du ikke nok tie stille? - Du ville have det barn. Glem ikke det.
Jeg har brug for stilhed.
Jeg håber, du er det værd.
- Det er du ikke. - Hvad er jeg ikke?
Mor er træt. Fortæl en historie.
Der var engang...
Stille. Din far er hjemme. Hvordan var din dag, skat?
- Rædsom. De fisk vil ikke i dåser. - Jeg har brændt aftensmaden på igen.
Du kan stikke til de forkullede rester og underholde os med dine simple kolleger, -
- såsom Ottefinger-Joe og Sportshold-Steve, -
- før du låser dig inde på dit kontor og arbejder videre på din endeløse roman.
Jeg rydder op og bader vores beskidte unge.
Så valser vi videre gennem denne forpulede proletarfantasi.
Hvis barnet ikke græd hele tiden, kunne jeg færdiggøre bogen.
- Jeg er seks år. - Ja...
- Jeg danner sætninger. - Kan jeg ikke? Alle har en mening.
Overskriften lyder: "Idiotsøn synes, fars bog er god, søn er idiot."
- Det sagde jeg ikke. - Jeg kan ikke leve sådan!
Gid jeg havde giftet mig med Corbin. Han ville være kærlig over for mig.
Han ville ikke være for stolt til at tage jobbet i min fars firma.
Fint. Så tager jeg kontoret, firmabilen, den høje løn og fire ugers ferie.
Men hvis min bog bliver dårlig, -
- fordi jeg glemmer, hvordan det er at være arbjederklasse, er det din skyld!
Nej, lidt mod venstre. Pas på med den.
Du er altid i vejen. Gå udenfor og leg.
Gør noget med dit liv. Du er fyret. Støvsuger. Farvel og tak.
Vil du hjælpe, Henrietta? Jeg vil forære det til min søn.
Jeg elsker malerier. Det er som fjernsyn uden snak og bevægelse.
- Hvad er det for en rædsel? - Det var fars.
- BoJack får det. - Billedkunst sløver sanserne.
Kunst bør gøre nytte som min roman.
Jeg glæder mig til at læse den. Ordene fortæller historier.
- Henrietta, maleriet? - Javel, fru Horseman.
Jeg bør ikke skulle spørge to gange. Gud gav dig to ører og mig en mund.
- Vær flinkere. - Ingen er flink. Hvorfor skulle jeg?
Bare fordi hun koketterer og fører halvhjernede samtaler, -
- forfører det ikke mig så let.
- Jeg ved ikke, hvad du mener... - Du føler dig nok stor og klog med hende.
Hun udfordrer dig ikke og tager imod din hjælp for at blive sygeplejerske.
Hun vil være sygeplejerske.
Ja, jeg kan høre jer flirte gennem væggen, når du "arbejder på din roman".
Du tror sikkert, at hun er forelsket. Din følsomme kunstner. Hun bliver skuffet.
- Hvorfor bliver du ikke skilt? - Det er Hollywood-måden.
"Ikke mere sennep. Skilsmisse." "Jeg er trist. Skilsmisse."
"Vi er vokset fra hinanden, og vores barn er flyttet ud. Skilsmisse."
Det er en god grund til skilsmisse.
- Hvem vil have mig efter det, du gjorde? - Mig?
Vil du have maleriet? Det var din morfars. En mand, der forstod sig på ægteskab.
- Fint. - Nu er jeg kørt den lange vej. Tag det.
- Jeg sagde, at jeg tager det. - Ja, tage. Det eneste, du gør.
- Hvor længe bliver du, mor? - Skænk mig en drink, så går jeg.
Lad os få dig pløret, før du skal køre. Jeg har en date med Tonya Harding.
Hun var den gode, ikke?
- Din serie blev taget af. - For tre år siden. Du er med på noderne.
- Det er bare fjollede historier. - Dem er der mange, der kan lide.
- Sikke de hjalp mig. - Det er ikke Ibsen...
Det ville være nedtrykkende at se dig fjumre omkring.
Jeg bragte så mange ofre, så du kunne gøre dette.
Tak for maleriet. Nu har jeg et varigt minde om denne samtale.
ADSKILLIGE MÅNEDER SENERE
- Beatrice. - Hvad?
Jeg har lavet noget rod.
Det er Henrietta.
- Hun er gået hen og blevet gravid. - Nå, er hun det?
Tal med hende. Hun vil beholde barnet. Jeg kan ikke tale hende fra det.
- Hvad skal jeg sige? - Jeg giver op.
Jeg vil da ikke tigge med hatten i hånden. Hvis du ikke havde forsømt dine pligter...
- Det vover du ikke på. - Undskyld. Jeg er i vildrede.
Jeg beder dig. Ordn det for mig.
Jeg ved, du hader mig, Bea, men tænk på den stakkels pige.
Åh, gud...
- Du er naturligvis fyret. - Undskyld, han var så sød, og jeg...
Lad mig gætte. Du mindede ham om sin døde mor.
Hun havde hår som mit. Han så det på et billede engang.
- Vil du have barnet? - Det tror jeg...
Det er en hest. En pige.
Jeg læser til sygeplejerske, og det bliver dyrere og dyrere.
- Det er ikke min skyld. - Jeg skal blive færdig og få et arbejde.
Hvem skal passe barnet, mens du arbejder? Det bliver ikke ham.
- Hvad skal det gøre godt for? - Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Godt, vi betaler for skolen.
- Virkelig? - Ja.
- Og du bortadopterer barnet. - Nej.
Du tror, du vil have det, men nej. Du må ikke opgive dine drømme for et barn.
Lad ham ikke forgifte dit liv, som han gjorde med mit.
Du skal blive sygeplejerske.
Du møder en god mand og stifter familie, men du vil ikke have det her.
Du må tro mig, Henrietta. Lad være med at gøre som jeg.
Mit barn. Hvor er mit barn?
LEGETØJ
Se dig lige.
- Du gjorde det, Henrietta. - Åh, gud...
Nej, lad være.
Lad være. Stop! Hvorfor gør I det?
Mindes du, hvad vi siger om at græde? Det er dumt at græde.
- Sig, at de ikke må brænde mine ting. - Det skal de. Din sygdom er på alting.
Det svære er slut.
- Vent, jeg vil holde hende. - Nej, du knytter bare bånd.
Det skal brændes for dit eget bedste.
Det er for dit eget bedste.
- Ikke mit barn. - Jo, især dit barn.
- Føles det ikke bedre? - Nej!
Mit barn!
Jeg vil holde hende. Nej.
Kom tilbage. Jeg vil holde hende.
- Nej! - Vær stærk.
Du må ikke lade dine kvindelige følelser råde.
Du vil ikke blive som din mor, vel?
- Nej. - En dag bliver det et godt minde.
Pøj pøj. Vi ses aldrig.
- Hvem er du? - Farvel, mor.
- BoJack? - Mor?
- BoJack? Er det dig? - Ja, det er mig.
- Hvor er jeg? - Du bor her nu.
- Nej, hvad? - Mor...
- Hvor er vi? - Det har jeg sagt.
- Jeg forstår ikke. Hvor er jeg? - Du er...
- ...i Michigan. - Michigan?
- Ved sommerhuset. - Er jeg?
Det er en varm sommeraften, og ildfluerne danser i luften.
Hele din familie er her. De siger, at alt nok skal gå.
Ja, netop. Hvad mere?
Fårekyllingerne piber, og søen er helt stille.
- Himlen er helt stjerneklar. - Jeg kan tydeligt se dem.
Hvad laver vi her, BoJack?
Vi sidder på verandaen og lytter til din bror spille klaver, mens vi spiser is.
- Vaniljeis. - Ja, det stemmer.
Det er så eventyrligt.
Kan du smage isen, mor?
Åh, BoJack. Den er så -
- lækker.
Tekster af: Mathias Hedetoft