EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Sakta ner, Henrietta. Fina damer skyndar inte.
- Jag heter inte Henrietta. Jag är din son! - Min son är en gasboll.
Ja, jag är din son BoJack. Jag är gasbollen.
- Men du är även en stjärna. - Minns du...
Tyst. Jag pratar med min sol.
Min sol, du är en gasboll. Men du är även en stjärna.
Vi kallar dig sol.
- Ska vi till huset vid sjön? - Nej, vi ska till en magisk plats.
Där låser de in dig så att du inte kan skada nån igen.
- Underbart. Kör inte så sakta. Skynda. - Du sa ju...
Tiden varken står still eller går bakåt.
Den marscherar framåt. Eller hur, Henrietta?
Det stämmer, mrs Horseman.
- Vi är framme. - Är vi?
Ja.
Stanna.
- Jag vill åka rutschkana. - Nej.
Vi är medlemmar i en exklusiv klubb för väldigt unga kvinnor -
- som leds av mig, ms Clemelia Bloodsworth. Du får inte vara här.
- Dessutom är du fet. - Jag är inte fet.
Till och med dina lungor protesterar mot din omfattande korpulens.
- Hon sa: "Dina lungor tycker du är fet." - Enligt pappa växer jag bara.
Om du inte stannar måste vi hindra ditt klättrande fysiskt.
Aj! Ni gör illa mig.
NÄSTA MORGON
- Sluta läsa och klä på dig. - Jag mår inte bra, pappa.
Du måste gå till skolan även om du är rädd för Clemelia Bloodsworth.
Sluta ersätta vänner med böcker. Kvinnor ska inte läsa.
Det får bara deras hjärnor att växa, vilket förstör deras kurvor.
- Men jag har ont i halsen. - På med uniformen nu!
Du är jättevarm, Beatrice. Herregud.
Det är mammans uppgift att hålla barnen vid liv. Du misslyckas med det.
Hur kunde du missa att hon har scharlakansfeber? Vad har hänt med dig?
Om jag visste att du skulle reagera så här på en lobotomi hade jag struntat i den.
- Pappa. - Ja, älskling.
- Kommer jag att dö? - Ja, nån gång.
Men det här går över, och du kommer leva länge till.
- Lovar du? - Det här kan vara positivt.
Enligt läkaren är din hals nästan helt svullen, så du kanske tappar lite vikt nu.
- Det vore väl bra? - Ja, pappa.
- Aj! - Sug in magen.
Hämta ett piller och ett glas vatten, Polly.
Ska bli.
Vad fin du är. Det är tur det, för den här debutantsfesten är jätteviktig.
Kommer den göra slut på krig och fattigdom -
- eller återuppliva aktivisten Medgar Evers, som nyss sköts?
Ja. Det vill säga, du kommer att glömma allt sånt när du träffar din blivande man.
Evers död innebär åtminstone att ingen mer blir lönnmördad i år, alltså 1963.
FBI är alldeles för vaksamma för att det ska hända igen.
Ja...
Ditt förkläde, Corbin Creamerman, är en bra man.
Jösses.
- Här får du, min sköna. - Tack.
Du... Du ser fin ut.
Tack, Corbin. Det var tredje gången du sa det. Det räcker.
Förlåt. Jag är inte bra på sånt här.
Ibland är jag det. Jag kan vara det. Men jag är inte det. Jag vet inte varför.
Det gör inget. Det är inte jag heller.
Corbins pappa, Mort, grundade Creamerman's Creamy Cream-based Commodities.
Tänk vad mycket glass du skulle kunna bjuda folk på.
Vill du att jag ska gifta mig med Corbin för att det är bra för affärerna?
Ett samarbete mellan Sugarman och Creamerman skulle vara fördelaktigt.
Vi skulle kunna ha en rolig reklamjingel.
Starta din dag med kaffe eller te
Med Sugarman och Creamerman men spara lite till dem här
Sen håller jag och Mort upp våra produkter vid ett vanligt köksbord.
Vanliga amerikaner vill inte se dig på tv.
Du påminner dem om löneklyftorna. Fattiga personer skulle se det som taktlöst.
Jag skickade dig till college för att träffa en man.
Men du kom tillbaka med en examen och en massa attityd istället för en fästman.
Värdelöst.
- Du ser fin ut. - Tack.
Beatrice Sugarman. Skådar mitt öga rätt?
Clemelia Bloodsworth. Varför är du här?
Välkommen in i societeten.
Bättre sent än aldrig.
Jag gör bara det här eftersom min pappa har väldigt gammaldags idéer om kvinnor.
- Stackars Corbin måste vara mitt förkläde. - Det gör inget.
Såna här fester är ett pråligt slöseri med pengar.
Din var säkert extra hemsk, Clemelia.
Jösses! Motbjudande.
Whisky med is.
Känner jag dig?
Nej. Jag kom objuden på den här dumma festen.
Är det festen som är dum eller personen som festen anordnas för?
- Det påverkar hur jag reagerar. - Det är din dumma fest, eller hur?
Beatrice Sugarman. Välkommen.
- Butterscotch Horseman. - Brukar du komma objuden?
Om jag dricker gratis har jag råd att åka till Kalifornien.
- Vad finns det där? - Ginsberg, Cassady, Squirrelinghetti.
De är inte städer, om du undrar.
Jag känner till beatpoeterna. Ginsberg är okej, men Squirrelinghetti är galen.
- Varför är du intresserad av dem? - De är vår tids genier.
Jag ska besöka dem eftersom jag också är ett geni.
- Jaså? - Ja. Jag skriver en epokavgörande roman.
- Vad handlar den om? - Om sanning och krig.
- Om det liv vi har blivit lovade. - Vilka personer handlar den om?
- Jag har inte kommit på allt än. - Det låter som en bestseller.
Sarkasm är oattraktivt hos kvinnor.
Du lär inte träffa en man på en sån här fest med den attityden.
Grattis. Du låter som min pappa.
Jag förstår att han vill gifta bort dig.
Dina tackbrev är nog slarvigt skrivna, -
- dina blomarrangemang är nog oinspirerande och du niger nog ofint.
Du har en skarp blick.
- Vad tycker din mamma om ditt beteende? - Hon tycker inte mycket alls längre.
- Förlåt. Har hon gått bort? - Nej, inte direkt.
- Det gjorde min. - Jag beklagar.
Jag var liten och minns inte så väl. Men hon hade samma mönster i pannan som du.
- Det här är min mamma. - Va?
Jag vill lämna henne här. Kan jag betala för fem år på en gång?
Förlåt för att jag avbryter, men vi måste göra vår grej nu.
- Du vet, grejen. - Ja, just det.
- Ursäkta mig. - Självklart. Det låter viktigt.
Mr och mrs Joseph Sugarman presenterar sin dotter, -
- ms Beatrice Elizabeth Sugarman. Hon har med sig sitt förkläde Corbin C Creamerman.
Hon klarar alla hinder.
Vilken teknik. Vilka perfekta rörelser.
Vad vackert hon travar. Helt underbart.
- En bedårande ung kvinna. - Tada!
Ursäkta.
Ursäkta. Vet du inte att det är oförskämt att gå utan att säga hej då?
Följ med mig. Då behöver vi inte säga hej då överhuvudtaget.
Ska jag lämna min egen fest med dig? Nollan som inte ens var inbjuden.
Ja. Eller skulle pappa bli arg då?
Åh, Beatrice.
TVÅ VECKOR SENARE
- Goda nyheter. - Jag läser.
- Corbin vill ta med dig på en promenad. - Jag är inte intresserad av honom.
Jag bryr mig inte om det!
Du försvann från din egen fest. Jag borde fylla en burk med bönor -
- och låta den som gissar rätt antal gifta sig med dig.
- Gudars skymning! - Corbin ger dig en chans till.
Han väntar där nere. Var hövlig mot honom.
Och de gör mjölkfria produkter genom att ersätta mjölkproteinet med olja.
- De behöver inte kylas. Smart, eller hur? - Jaså?
- Jag tråkar ut dig. - Nej, du är inte tråkig.
Men det du pratar om är tråkigt.
Förlåt. Jag blir till mig av hur matprodukter är uppbyggda.
Det finns mer att lära sig om vissa saker än man hade kunnat ana.
Det är magiskt.
Pappa är inte lika hänförd. Enligt honom handlar det om att klämma pengar ur kor.
Det är nog sant, men jag har också idéer.
Han vill bara att jag gör som han säger.
- Vet du hur det känns? - Ja.
Vet du vad, Corbin? Det verkar som om du och jag inte är så...
Jösses!
Snygga spiror. Snygga spiror.
Kommer du inte på nåt bättre?
Snygga... ben.
- Beatrice. Vad gör du här? - Jag var tvungen att leta upp din adress.
Numret du gav mig gick till en pizzeria i Brownsburg.
- Va? Är du säker? - Jag är gravid, Butterscotch.
- Ojsan. - Lämna oss ifred, Bopper.
Visst, Butterscotch.
- Vet du att det är mitt? - Vems skulle det annars vara?
Vad ska vi göra? Nån i din släkt kanske känner en läkare som tar hand om sånt här.
Jag kan vara en gentleman och betala för taxin dit.
- Det kan jag inte göra. - Då finns det inte mycket att välja på.
- Jag är fördärvad. - Nej, då.
- Du är vackrare än nånsin. - Äsch, vad vet du?
- Vi hade en bra kväll tillsammans. - Ja.
Har du hört talas om paret som flyttade till Kalifornien?
- Nej. - Det är en underbar berättelse.
De kände knappt varandra men delade en smak för det okända.
De bodde i en småstad, så de flyttade till en stad som hade plats för alla tre.
Det känns bekant.
- De köpte ett litet hus i San Francisco. - Han lärde känna Squirrelinghetti.
- Han skrev sin roman. - Och hans fru tog hand om barnet.
Hans fru... Den delen har jag inte hört.
Om hon ville ha honom, alltså. Om en så vacker varelse kunde älska en sån tölp.
- Det kan hon. - Jaså?
Slutar inte berättelsen så?
KALIFORNIEN HOMOSEXUELLA ÄR INTE VÄLKOMNA ÄN
- Kom igen nu. Sov. - Han är hungrig.
- Nej. Jag vet inte vad han vill. - Lista ut det.
Jag måste sova för att orka försörja er och skriva.
Om du skriver nåt som nån vill betala för får vi råd med en barnflicka.
Om Squirrelinghetti och hans judeälskande pack hade nån smak skulle jag sälja mer.
De har alltså fel om allt.
Ta ett kontorsjobb på Sugarman West istället för att slita på konservfabriken.
Sen kan vi anställa nån som hjälper mig.
Ska jag arbeta för din pappa för pengar, som nån sorts slav?
- Det är motsatsen till slaveri. - Jaså?
Ja. Du har ingen språkkänsla.
Var tyst nån gång!
- Du ville ha barnet. Glöm inte det. - Jag behöver lugn och ro.
Måtte du vara värd det här.
- Det är du inte. - Vad då?
Berätta en historia.
- Det var en gång... - Tyst. Din pappa är hemma.
- Hur var det på jobbet, älskling? - Hemskt. Fisken gillar inte konserverna.
Jag brände middagen igen. Du kan äta de förkolnade resterna -
- och roa mig och din son med berättelser om dina jordnära medarbetare,
Joe med åtta fingrar och Sportlag-Steve.
Sen kan du låsa in dig i ditt arbetsrum och skriva på boken som aldrig blir klar.
Jag städar i köket och tvättar vår son.
Sen kan vi fortsätta med den här arbetarklassdrömmen.
Om bebisen inte grät hela tiden skulle jag bli klar med boken.
- Jag är sex år. - Ja. Ga, ga. Go, go.
- Jag formulerar meningar. - Och det kan inte jag, eller?
Jag ser rubriken framför mig: "Idiotsonen tycker att pappas bok är bra."
- Jag sa inte att den var bra. - Tyst!
- Jag borde ha gift mig med Corbin. - Troligt.
Ja. Han hade varit snäll mot mig och han hade inte varit för envis -
- för att ta ett jobb på pappas företag.
Okej! Jag tar det högavlönade jobbet med firmabil och betald semester.
Men om boken blir dålig för att jag glömmer bort arbetarklassen -
- vet vi vems fel det är.
Lite till vänster. Här borta.
- Du är i vägen. Gå ut och lek. - Hej då, mamma.
Dammsug. Hej då. Tack.
Hjälp mig packa det här till min son, Henrietta.
Vad fint. Jag gillar tavlor. De är som tv, fast utan prat och rörelse.
- Jösses, vad ful. - Den var pappas.
- BoJack ska få den. - Jag gillar inte estetisk konst.
Konst ska vara mer direkt. Som min bok.
Det ska bli kul att läsa den. Böcker är fantastiska.
- Tavlan, Henrietta. - Genast.
Jag ska inte behöva be dig två gånger. Du har fått två öron och jag har bara en mun.
- Var snäll mot henne. - Ingen är snäll mot mig.
Varför ska jag vara snäll? Hon viftar med ögonfransarna -
- och har idiotiska samtal med dig, men jag är inte lika lättimponerad.
- Jag vet inte vad du antyder... - Hon får dig nog att känna dig smart.
Hon säger aldrig emot dig och pratar om att hon pluggar till sjuksköterska.
Det stämmer.
Jag vet. Jag hör hur du flirtar medan du "skriver din bok".
Du tror säkert att hon är kär i dig. Den känslige konstnären. Hon lär bli besviken.
- Varför skiljer du dig inte? - Som alla i Hollywood gör.
"Slut på senap. Skilsmässa!" "Jag är ledsen. Skilsmässa!"
"Vi har vuxit isär och har ingen anledning att bo ihop längre. Skilsmässa!"
Det är ett rimligt skäl.
Ingen vill ha mig sen du förstörde min kropp.
- Jag? - Vill du ha tavlan?
Den var din morfars. Han värderade äktenskapet.
- Okej. - Jag körde den ju ända hit. Ta den.
- Jag sa att jag tar den. - Det enda du gör är att ta.
- Hur länge är du kvar? - Ge mig en drink, sen åker jag.
Ja, drick lite innan du ska köra.
Jag har en träff med Tonya Harding. Var hon den snälla? Jag minns inte.
- La de ner din serie? - Det var tre år sen.
Varför tittade folk på de där fåniga berättelserna?
- Vissa gillar sånt. - De hjälpte aldrig mig.
- Det är inte Ibsen, men... - Jag blev deppad av att se dig så där.
Jag offrade så mycket, och det här är vad det blev av dig.
Tack för tavlan. Den lär påminna mig om det här trevliga samtalet.
FLERA MÅNADER SENARE
- Beatrice. - Vad vill du?
Jag har gjort bort mig. Det gäller Henrietta.
- Hon har gått och blivit gravid. - Har hon gjort det själv?
Kan du prata med henne? Hon vill föda barnet.
- Vad ska jag säga? - Jag har inget val.
Jag vill inte behöva böna min fru. Om du inte hade försummat dina plikter...
- Våga inte. - Förlåt. Jag vet inte vad jag ska göra.
Snälla. Ordna upp det här åt mig.
Jag vet att du hatar mig, men tänk på den stackars flickan.
Herregud...
- Du får självklart sparken. - Förlåt.
- Men han var så snäll... - Sa han att du påminner om hans mamma?
Han sa att hennes hår såg likadant ut som mitt.
- Vill du ha barnet? - Jag tror det.
Det är en hästflicka.
Jag behöver hjälp. Jag vill bli sjuksköterska, och det är dyrt.
- Det är inte mitt fel. - När jag har pluggat klart löser det sig.
Vem tar hand om barnet när du har skaffat ett jobb? Han lär inte göra det.
- Gråt inte. Det löser inget. - Jag vet inte vad jag ska göra.
Okej. Vi betalar för dina studier.
- Är det sant? - Ja. Och du adopterar bort barnet.
Nej.
- Du vill inte ha det så här. - Mrs Horseman...
Släpp inte dina drömmar för barnets skull. Låt inte honom förstöra ditt liv också.
Plugga klart och bli sjuksköterska. Träffa en bra man och bilda familj.
Tro mig, du vill inte ha det så här.
Snälla, Henrietta. Du måste tro mig. Gör inte samma sak som jag.
Var är min bebis?
LEKSAKER
Åh, titta.
Du klarade det, Henrietta.
Nej!
Snälla, sluta!
Varför gör ni så här?
Du vet vad vi säger om att gråta.
- Det är dumt. - De bränner alla mina saker.
De måste göra det. Du har smittat allt.
Det jobbigaste är över.
- Låt mig hålla henne. - Nej. Då blir du fäst.
Det är för din skull.
- Ge mig henne. - Det är för din skull.
- Inte min bebis. - Jo. Speciellt din bebis.
- Nu känns det väl bättre? - Nej!
Min bebis.
Vänta. Jag vill hålla henne. Kom tillbaka. Jag måste få hålla henne.
Var stark. Du får inte låta dina kvinnliga känslor få ta överhanden.
Du vill inte bli som din mamma.
- Nej. - En dag är det här bara ett minne.
Lycka till. Hej då för alltid.
Vem är det där?
- Hej då, mamma. - BoJack?
- Mamma. - BoJack. Är det du?
Ja.
- Var är jag? - Det är ditt nya hem.
- Nej. Är det? - Mamma...
- Var är vi? - Jag...
- Jag förstår inte. Var är jag? - I...
- I Michigan. - Är jag?
- Ja, i huset vid sjön. - Är jag?
Det är en varm sommarkväll. Det är fullt av eldflugor.
Hela familjen är här.
- De säger att allt ordnar sig. - Det stämmer. Berätta mer.
Syrsorna spelar. Vattnet är stilla.
Det är fullt av stjärnor på himlen.
Jag ser det tydligt nu. Vad gör vi för nåt, BoJack?
Vi sitter på verandan och din bror spelar piano.
- Vi äter glass. Vaniljglass. - Ja, det stämmer.
- Det är underbart. - Hur smakar glassen, mamma?
Åh, BoJack. Den är -
- utsökt.
Undertexter: Sebastian Lilja