Превео: Бамбула
Приче лече. Приче повређују. Ако их довољно често поновимо,
постају стварне. Оне нас чине онаквим какви јесмо.
Имају толику моћ. Ово сам научила
последње јесени нашег детињства.
Време је да изађете из гробова, Мил Вали.
Ноћ вештица је. Али будите опрезни, јер кад сунце зађе,
Сезона вештице је.
Успео сам. Идем у Вијетнам.
Оне комуњаре ће надрљати.
Хајде да плашимо клинце вечерас, момци.
То је чудно.
Веома чудно.
Мораш ухватити сваку петљу... -Али нек људи свуда
знају да јака, самоуверена... -Хвала.
И опрезна Америка... -Излазиш с пријатељима вечерас?
Радије бих остала код куће.
Стоји спремна вечерас да одбрани частан циљ.
Сваку петљу...
Мора да је сезона вештице.
Мора да је сезона вештице. -Стела, јави се.
Стела... -Не желим да идем да скупљам слаткише.
Стела. Не ради се о слаткишима већ о освети.
Узми колико год можеш јаја и тоалет папира и нађимо се у 7.
Стела, молим те. Ово је можда наша последња Ноћ вештица заједно.
Ако ти мислиш да је теби тешко,
ја морам да упецам говно из ве-це шоље. -Одвратан си, Чак.
Знаш ли куда идеш, мали?
Пратим жетву.
Само вечерас.
Мама, у реду је. -Не, није.
Још је мало лабаво у препонама. Још један.
Ево ти! Право у центар!
Мораш ухватити сваку петљу...
Идемо, девојке.
Дај ми.
Једи говна, Харолде.
Томи, успори. -Мора да је сезона вештице.
Шта то радиш до ђавола? -Мало приватности, молим!
Рекао сам Спајдермен. Не паук...
човек. -Буди срећан с оним што нам је Господ дао.
Мама, у реду. Боже. Мама, могу ли молим те да дишем?
Буди добар. -Добро! Можеш ли молим те престати тако да ме грлиш?
Зар ниси мало стар да скупљаш слаткише?
Зар ти ниси превише ружна да идеш на састанке? -Мало говно.
Оги је стигао, морам да идем. Ни речи.
Мислио сам да ћеш бити Спајдермен. -Да, навикни се.
Имам робу, идемо.
Престани да буљиш у моју сестру, перверзњаче.
Мораш ухватити сваку петљу...
Зец трчи у јарак...
О, не.
Мора да је сезона вештице.
А да баталиш? -Те антене не изгледају стварно.
Ако ништа друго, човек паук треба да има 8 руку, не четири.
Добро. Барем нисам кловн.
Последњи пут ти кажем, ја сам Пиро.
То је лик из 17. века из Комедије дел арте. -Кловн.
Знаш ли шта је у томе? Исте токсичне хемикалије
које изазивају хочкинов лимфом нашим трупама
и квари млеко јужно-вијетнамских дојиља. А ти си их све појео.
Зато имају тако добар укус? -С пута, кловну.
Штреберу! -Склони се!
Неће се појавити. -Шта? Не, појавиће се. Милнер то ради сваке године
и ова година биће му последња. Где си, Томи?
Чуо сам да школске новине опет примају материјал. Предај једну своју причу.
Дођи и укради нам слаткише, Томи. -Нема шансе. Знам нашу школу.
Урнисали би ме.
Понтијак каталина. То је он!
Само се понашајте природно.
Рекао си да ћемо ићи на вечеру. Ти и ја.
Може дезерт? Спреми се, друже.
Наивчине!
Какав је то смрад? -Старачке гаће!
Имамо га. Идемо. Одрадимо ово!
Малтретирај ово, сероњо!
Кретени! -До ђавола! Та мала говна!
А сада удар говна.
Једи говна, говњивко! -Свеца му.
Заустави ауто! -Гаси то!
Шта Рут ради овде? -Чаки, ти мало дериште!
Не знам. Знао сам да иде на састанак али не с њим. -До ђавола! Убићу их!
Вратите се!
Хајде! Ухватићу вас!
Ухватимо их! -Хајде, момци, брже!
Тамо! Ухватите га! -Кретени, с леве стране!
Иза оног дрвећа. Ако желиш, иди да провериш.
Хајде. -Је ли заузето?
Претпостављам да није.
Излазите из мог аута. -Молим те.
Идемо одавде за минут. -Хвала.
Шта то радите? -Спасавамо живу главу.
Извини. -У реду. Спасли смо се.
Спасли смо се? -Отишао је.
Хвала. Дугујемо ти услугу.
Ја сам Пиро.
Живиш овде? -Не претурај ми по стварима.
Разумем.
Шта радиш сам у ауто-биоскопу? -Шта и даље радите у мом ауту?
Колико видим ти... Ниси одавде, је ли?
Одакле си? -Опрости мом пријатељу.
Није добијао довољно кисеоника у материци. -Више од тебе, кловну.
Можете ли престати? -Он је крив, не ја.
Престаћемо. -Твој пријатељ је мало радознао.
Ноћ живих мртваца. Добар филм.
Гледала си га? -"Винс, удари га у главу,
тачно између очију." То је филм године.
Да, да. Јесте.
Рамон. -Стела.
Чак. -Оги.
Излазите из аута.
Мислим да ме нисте чули. Сви морају изаћи напоље.
Сместа. И ти,
мексички шљаму.
Нећеш ваљда да побегнеш и ти као мамица, је ли, Стела?
Миришеш као говно.
Склони се од мог аута.
Доле напред. Блокираш поглед! -Дај, бре!
Не видим филм! -Врати се у свој ауто или се губи одавде!
Ово није готово.
Идемо. -Склони се, идиоте.
Идемо.
Врати се у ауто. Идемо. Хајде. -Добро, идемо.
Куда ћемо? -Онуда.
Добро, ићи ћемо заједно.
Јеси ли добро? -Извини ме на тренутак.
Јесам ли ја рекао нешто? -Не, онај сероња Томи је рекао.
Њена мама је отишла кад је она била дете, тек тако.
Људи не престају да причају о томе.
Живимо у малом граду. -Да, трачарење постане стварно гадно.
Исусе. -Да, али то је и даље мучи,
па претпостављам да такве ствари не заборављаш.
А ми смо јој једини пријатељи тренутно.
Рекао бих да она није твој тип.
То је Стела. Она није ничији тип. -Не бих рекао да се слажем с тим.
Теби се свиђа свака девојка. Не рачуна се. -Не свака девојка.
Реци ми да барем имаш скакавца. Могу ли да видим твог скакавца?
Јесам ли рекао да имам скакавца? -Не, претпостављам да ниси рекао да имаш...
Има скакавца. -Знам.
Ноћ вештица је. Хоћеш ли да видиш уклету кућу?
Ниси се шалила. -Рекла сам ти да неће разочарати.
Човек би помислио да је овде гужва на Ноћ вештица.
И била је, неко време, онда је неки клинац нестао, па су је затарабили.
Мислим да ће да је сруше за тржни центар или слично. -Народе.
Кловнови прво. -Стварно?
Добро, ето, видели смо. Можемо ли да идемо? -Ко се то уплашио?
Јер не волим да проводим ноћи у кући где је живео убица детета?
Неко је убијен у тој кући? Прилично је мрачно.
Ко је овде живео? -Белоузови.
Једна од првих породица која се доселила овде у касном 19. веку.
Саградили су фабрику хартије која је прославила овај град.
Могли бисмо барем потражити степенице.
Да. Као што сам и мислио.
Добро су закључали ово место. -Има ли неко хемијску?
Упознајте Лолу. Она је лудо заљубљена у мене. -Да, твоја рука можда.
Фино. -Лола! Шта?
Он је много привлачнији од тебе.
Белоузови су имали тајну: ћерку којој нису дозвољавали да напушта кућу.
Мит гласи да је нешто било стварно чудно у вези с њом. -Веома страшан део
је да ју је њена породица избрисала са сваког портрета.
До дана данашњег, нико није пронашао Сарину слику.
Одрекли су је се.
Боље ти је да бежиш, кловну! -Срање! -Боље ти је да бежиш!
Кладим се да ме не можеш ухватити!
Чак, ако ми скочиш, треснућу те у грло.
Шта јој се десило? -Деца са свих страна би долазила
надајући се да ће видети Чудну Сару. Иако је никад нису видели,
могли су је чути. Кроз зид.
Сара им је причала приче. Језиве приче.
Нека деца се нису вратила кући. Деца у граду су умирала.
Отрована, говорили су. Сви су знали да је то била Сара.
Али пре него да је се руља дочепа, обесила се
о сопствену косу.
Легенда каже, ако дођеш у кућу Белоузових ноћу,
и питаш Сару да ти исприча причу, то ће ти бити последња прича
коју ћеш чути.
Шта је ово?
Гурни у другом смеру. Гурај.
Није могуће.
То је то.
Сарина соба.
Нећеш ме уплашити.
Чак?
Шта...
Шта? Где је старица? И пас? -Каква старица?
Морамо да идемо одавде. Стела! Морамо да идемо одавде!
Стела, идемо! -Народе, морате да видите ово! Дођите овамо.
Ко се уплашио? -Зачепи.
Овде ју је њена породица држала. Закључали су је од света.
Сама као нека наказа. Мора да је само седела овде
и причала своје приче деци кроз овај зид.
Како то да ово нисмо видели пре? -Мислим да нико није хтео да видимо?
Можемо ли отићи одавде сад?
Шта је то?
Не могу да верујем. То је њена књига језивих прича.
Имала је књигу? -Нема књиге у верзији мита који сам ја чуо.
Књига је део сваке верзије мита. И...
да је написана крвљу деце.
Деца су умирала слушајући те приче, у реду?
Вратимо је где си је нашла и губимо се одавде.
Срање! -Без бриге.
Народе, умукните. -О, не. То је старица и пас!
Томи, престани. Пусти их напоље.
Рут, јеси ли то ти? Хоћеш ли да отвориш врата?
Готово је са шалом. Ако их не отвориш...
Не смеш то да радиш! Дај, бре! -Рећи ћу шефу.
Зашто би то урадила? -Није смешно! Томи, не зезај.
То је мој млађи брат.
Молим те. -Отвори проклета врата!
Отвори их. -Рут! Овамо доле. Пусти нас!
Ионако си ђубре.
Томи, извини због измета у пламена. -Надам се да ћете наћи излаз.
Добро си? -Да.
Склони то с мене! -Добро си! -Не, склони то с мене!
Склони то с мене! -Добро си.
Скинуо сам. У реду је. -Нешто ме је ујело!
Можеш ли ми помоћи око овога? -Нема више паукова. -Хвала.
Исусе, Оги. Какав си напаљенко. Можеш ли да оставиш стојка на тренутак
и помогнеш нам да изађемо одавде? -Није смешно. Дама је међу нама.
Дама је међу нама.
Хајде! Мораш јаче да гураш. Хајде.
Сара Белоуз, испричај ми своју причу.
Испричај ми причу. Сара Белоуз, испричај ми причу.
Стани, стани. Чујем нешто. Неко је овде.
Вратио се. Томи!
Извини, стварно извини. -Хвала!
Повлачим све што сам рекао, човече. Извини, човече!
Томи, молим те!
Рут, зашто си излазила с оваквим психопатом? -Боље него да пецам говна.
Ко их је откључао? -Кога брига? Губимо се одавде.
Фин Пиро костим. -Хвала. Видите?
То је било забавно.
МЕКСИЧКИ
ШЉАМ -Срање!
Извини због свега овога. -Зашто је урадио ово? -Ово је ниско,
чак и за Томија, ниско попут прдења у мој тетрапак с млеком
и приморавања да га попијем. То је било у 5. разреду.
Било је у деветом. -Могу да скупим нешто да помогнем.
Без бриге. У реду је, хвала.
Остаћу овде до јутра. Отићи ћу у продавницу.
Имамо софу у подруму. Слободно је искористи.
Не желим невоље.
Мораћемо да нестанемо пре него што тата устане.
АМ/ФМ стерео стони радио с ауто...
Чини се да је Семов љубимац пацов из канализације.
Имаш ти озбиљне проблеме. -Није још готова.
Волео сам ово као дете. Скупљаш их?
Прочитала сам сваки број. Од корице до корице.
Ако си озбиљна да постанеш писац, не можеш то овде.
Мораш се преселити у град.
Не бих могла оставити свог оца.
Подрум је доле.
Обично је тамо.
Ова књига припада Сари Белоуз
Томи Милнер. Касно је! Опет си пијан?
Ноћ вештица је. -Требало је да испоручиш јаја у Вулвертонс.
Сад? -Сад!
Шта је?
Ово је срање.
"Томи је мрзео то страшило цео свој живот.
Узео је јаја и пошао по последњи пут." Томи...
Једи говна, Харолде.
Мама!
Помози ми! Мама!
Боже. Види ти ово.
Мислио сам да ћеш отићи својим путем, странче? -Покушавам.
Знаш, нико није видео средњошколца
по имену Томи Милнер од синоћ. Сведоци кажу да се посвађао
у ауто-биоскопу. Милнер није урадио ово твом ауту,
је ли?
Нисам чуо твоје име.
Рамон. Родригез.
Било би добро да останеш у граду неколико дана.
Разумеш?
Родригез.
То није било тамо раније. Црвено мастило је било мокро.
И изгледало је као крв. Било је гушће од мастила. -Како можеш да једеш то?
Знаш ли колико делова тела је у томе? Седам! Прочитао сам у часопису.
Кул. Претвара се у страшило. Свеж преокрет.
То није преокрет. Рекла сам вам, прича...
Само се појавила. Томи се није појавио у школи.
Као да је нестао.
Сви знају да је био жељан да иде убијати комуњаре.
Можда је, шта знам, отишао раније? -Била је та соба...
Пусти то. -Не, реци ми.
У кући, кад сам се скривао, соба је била стара. Мислим нова. Савршена,
кад су они живели тамо, и видео сам једну старицу и пса,
а они су буљили у мене оваквим погледом... -Чујеш ли ти себе?
Ништа нам се није десило у тој кући осим што нам је Томи урадио.
Ако га нема, хвала богу.
Није требало да идемо тамо, није требало да узмемо књигу.
Дозволили сте да вам бапска прича уђе у ум. То је све.
Забринута сам. Томи није био у школи.
Његово име је било у књизи.
Нема шансе да је стварно повезано, је ли? -Да, наравно да није.
Стела, не смем да имам посла с полицијом. -Морам да га видим.
То је Томи носио синоћ.
Шта ако је ово Томи, а оно што се дешава у књизи је
управо оно што се десило у стварности? -Престани покушавати да ме уплашиш.
То је само страшило.
Јеси ли чула за Томија? Нестао је.
Ево ти твоја књига назад.
Касниш.
Прихватио си још једну смену? Морао си?
Не могу да одбијем.
Храна је у фрижидеру.
Јеси ли увек радио оволико много? Чак кад је и мама била овде?
Чуо сам да Милнеров син није дошао кући.
Сви причају о томе.
Молим те, долази право кући наредних неколико дана, у реду? -Да.
Нанела си довољно пудера за бубуљице ту?
То је угриз паука, бубуљице на гузи. -Пауков... Проклетство, моја банана!
Мислила сам да идеш?
Надам се да си гладан. -Умирем од глади. Хвала.
Не могу да престанем размишљати о Томијевом нестанку.
Мора бити нека...
Одакле ти то?
Била је овде на твојој полици за књиге.
Не, ја сам била овде. Није била.
Однела сам ово назад у кућу. -Шта?
Како је овде опет?
ВЕЛИКИ ПРСТ
Шта се дешава? -Шта који ђаво?! Како то функционише?
Али морамо то зауставити!
"Мајка је копала на рубу баште кад је видела велики ножни прст.
'Изгледа лепо и дебело, ставићу га у гулаш', рекла је." Каква је то прича?
Шта...
Оги.
Оги! Јави се!
Оги! -Не, нема ничег овде.
Рекао сам ти, најмање што си могла да урадиш
било је да одеш у продавницу пре него што сте ти и Џеф отишли на викенд.
Не, нећу га звати "тата."
Добро, јешћу гулаш. Гулаш у фрижидеру?
Неко га је направио. Добро, видећемо се кад се вратиш. Волим те.
Оги, јави се!
Једем. -Оги!
Стела! -Оги, ништа не једи.
Слушај, ти си у следећој причи! Шта год да радиш, ништа не једи!
Веома смешно. Да ли те је Чак наговорио на ово?
Оги, ово није шала. Прича се сама пише тренутно.
Не знам како и зашто, али читам је тренутно овде.
"Глас га је уплашио. То је био глас. И викнуо је, 'Ко ми је узео прст?'"
То је леш који тражи свој нестали прст. -Знам ту причу.
Тата ми је причао ту причу.
Плашила ме је много као дете, али...
Зар не треба да сачекам да неко то каже јер ја ништа не чујем?
Слушај, читамо је тренутно овде. "А онда се глас појачао,
'Ко ми је узео прст?'" -Сам сам.
Нема гласа. -Мора бити гласа.
Ти си једина која то кажеш.
Оги! Оги!
Не, Оги, јави се.
Оги, ништа не једи.
Оги! -Боже!
Оги. Оги?
Оги? Хајде, Оги, јави се!
Да ли сте чули то? -Шта? Ништа не чујем.
У гулашу је био ножни прст. Проклети прст.
Шта књига каже да ће се следеће десити? -"Огаст се много уплашио.
Али помислио је, 'Не зна где сам.'
Никад ме неће наћи.'" -Откуд књига зна то?
А онда је чуо глас опет...
Ко је узео
мој... -Прст.
Оги, излази из куће!
Он је само пар улица далеко!
Ко...
је узео...
мој прст?
Хајде, хајде.
Оги? Оги!
Оги!
Томи! Томи Милнер! -И као да ова година
није већ била довољно суморна,
имамо несталу особу, пријатељи.
Наш суграђанин Томи Милнер, тачно овде, у малом Мил Валију.
Ја сам пронашла књигу. Однела сам је кући.
Ниси ти крива.
Знаш, ја сам проузроковала
сваку лошу ствар која се десила у мом животу.
Одлазак моје маме.
И сад Оги.
Ништа од тога није истина.
Извините што каснимо. Рут је понестало пудера за бубуљице.
Кунем ти се, да није толико напорно да се изађе на крај с тобом
не бих имала бубуљице. -Шта је толико хитно?
Где је Оги? -Оги је нестао.
Још једна прича је написана. Пред нашим очима.
Не схватам. Шта је ово?
Ово је отрцана шала. Ноћ вештица је прошла.
Где је Оги до ђавола?
Не знамо. Његови родитељи су на путу, а он је нестао.
Како то мислиш не знаш? Онда га пронађимо!
Мислим да се неће вратити.
Прво... -Знао сам да се нешто десило.
Томи је нестао. -Видео сам ону старицу. -А сад Оги.
Имали су своје приче у књизи, и то се дешава сваке ноћи.
Исусе, појео је прст?
Не читаш ти књигу. Књига чита тебе.
Бојим се да смо пробудили нешто.
Да ће се исто то десити свима нама.
Сви смо били у тој кући.
Ово није стварно. У реду? Приче не могу да те повреде.
Сара Белоуз је мит, а чак и да није, мртва је.
Морамо да одемо у полицију. -Не, не можемо.
Знају шта је Томи урадио Рамоновом ауту и мисле да је он имао...
Оги! Морамо наћи Огија. -Нећемо у полицију.
Неће ми веровати ни једну реч. -Онда ћемо их натерати да поверују.
Док они све растумаче, сви ми ћемо бити мртви.
Не, не. Ако не можемо отићи у полицију, шта ћемо да радимо?
Само ћемо седети и чекати да наша прича буде написана?
Мора постојати неки начин да се заустави вештица.
Ја не верујем ни у шта од тога. Морам да идем.
Мој мјузикл је вечерас и нећу да наседам на још једну
вашу глупу шалу поводом Ноћи вештица. -То није шала, Рут.
Рут, молим те, не иди. -Знам да желиш бити писац, Стела,
али ова шала је болесна. -Не! Рути! Рути, стани.
Стварно мислиш да ће ово деловати? -Деловало је у Салему.
Зашто? Зашто нећеш да гориш? Мрзим те! Мрзим те. Проклета да си!
Зато не читам књиге! -Знамо да је не можемо спалити нити уништити,
али колико стварно знамо о Сари Белоуз?
ФАБРИКА ХАРТИЈЕ СЕ ЗАТВАРА
Слушајте ово: "Након што се Сара обесила, породица Белоуз
отпустила је Силви Баптист, пошто се за њу и њену ћерку, Лу Лу,
мислило да су одговорне јер су је училе црној магији."
Ако је у новинама, мора да је истина, зар не? -Има ли Сарина слика?
Не, само њено име. Али нашао сам оглас за мождану со,
лечи главобољу и затвор. Не знам зашто то није постало хит.
Оги би то волео.
Очи ће буквално почети да ми крваре, а ми и даље немамо ништа о Сари.
Последњи Белоуз одлази
Које године се обесила?
1898.
Само за једну годину сви њени чланови породице су отишли. -Шта очекујеш?
Ко жели остати с презименом
које је синоним за убијање деце? -Не да остане...
Хоћу рећи нестали су. С лица земље.
На пример отац, Диодат. Човек је поседовао фабрику папира
међутим оставио ју је без да је прода? Приче нису написане о њему,
чак ни писмо, само нестане. -Диодат...
Диодат. Видела сам то име.
Вендиго
"Диодат је био богат човек који је хтео да иде у лов."
Дај ми још једно име.
Један од његових синова, Ефраим. Ефраим Белоуз.
Ефраим Белоуз.
Нису тек тако напустили град.
Сви они имају причу. -Зашто?
"Диодат је био богат човек који је хтео да иде у лов."
Боже. Боже, опет се дешава. Пише још једну причу.
"Црвена тачка"?
Зашто гледате у мене? Шта је?
Срање! Срање, то сам ја?
Ја ћу умрети? Не желим да умрем! Још сам невин. -"Једне ноћи,
паук је прешао преко образа младе девојке и ујео је."
Паук? Ја сам био паук човек! Ја сам... Стани, "младе девојке"?
"Отишла је у тоалет." Ниси то ти. То је твоја сестра.
Рути?
Извођачи на сцену за 20 минута.
Душо, мораш урадити нешто поводом тога.
Да.
Погрешан тоалет.
Други спрат! -Добро.
Рут.
Склањај се. -С пута!
Рут!
Боже, Рут!
Помози ми! -Рут, не брини.
У реду је. Не брини. -Помози ми. Склони их!
Склони их! -Рут, у реду је. Не брини.
Склони их! -Бићеш добро. У реду је.
Склони се!
Добро си. Добро си, Рути. Упомоћ! Нек неко позове помоћ, сместа!
Добро си, Рути, добро си. Све је готово. -Склони их.
Нема их више, Рути. Нема их више. -Склони их. Склони их с мене.
Склони их с мене. -Рути, нема их више,
нема их више, у реду? -Склони их. -Добро си.
Склони их с мене.
Озбиљно је. Надам се да је добро. -Видела сам је. Сара је била тамо.
Она је контролисала целу ствар. -Готово је с мојом сестром.
Ми смо следећи. Ми смо следећи.
Јеси ли је нашао?
Луиз Баптист... -Лу Лу?
Улица Голшајр број 220.
Опет сам сањао онај уврнут сан. Био сам заробљен у црвеној соби.
И тамо је била дебела, бледа жена која је шапутала,
"Ово је зло место. Бежи док можеш."
Плашим се да ће вештица то да употреби против мене.
Здраво. -Да ли Лу Лу Баптист још живи овде?
Не желим икога да бомбардујем ако то није неопходно да се спасу...
Препредени Дики. То није име за председника. -Мама, имаш друштво.
Лу Лу, чујеш ли нас?
Ти можеш бити следећа.
Зашто кажеш то?
Тако иде песма, девојко.
Немој да се смејеш док мртвачка кола пролазе јер ти можеш бити
следећа да умреш.
Сара је волела ту песму.
Имамо њену књигу.
Нашли сте њену књигу? Дај је овамо.
Ја сам јој дала ово.
Тако ми је жао те девојке, седела је у мраку доле сама.
Да ли ју је твоја мама научила нечему?
Да је научи? -Црној магији?
Не. Магија не постоји, дете.
Постоји само бес. -Како онда и даље пише приче?
Приче повређују. Приче лече.
Знате ли шта сте урадили? -Шта?
Није требало да узмете књигу.
Наљутили сте је.
"Црви пужу унутра, црви пужу напоље..." -Постане оваква понекад.
Морам да знам. -Други пут. Морам да је доведем у ред.
Не, морамо да знамо. Ја морам да знам. -Рекла је докторима све што зна
у болници где се та поремећена девојка обесила. -Али мислио сам...
Сви су одувек говорили да се Сара обесила у кући.
Ви нисте били тамо. Мама јесте била. -Болнице имају документацију.
Документацију о Сари. -Онда шта и даље радимо овде? Идемо.
Дан избора је, народе, стога нек се ваш глас чује.
Реците не рату! Реците не Вијетнаму.
Реците не слању наше деце да умру.
Опростите. Морамо да видимо документацију бившег пацијента.
Не дајемо документацију пацијената.
Хоћу рећи,
она је умрла пре око 100 година. Сигурно она нити било ко други
вероватно немају ништа против.
Зашто, децо, желите да погледате картон старог пацијента?
Због школског задатка,
психолошка студија људи. -Да, студија.
Мислим да су сместили документацију из старе болнице у црвену собу.
Црвена соба? -Време обраде захтева је 6 недеља.
Највише. Треба ли вам оловка?
Толико што се тиче тога.
Хајде! -Не.
Нећемо у црвену собу! -Не, идемо у црвену собу.
Не, нећу. -Да. -Не. Нећу то да радим.
Др Кауфман да се јави на телефон, молим вас. Др Кауфман.
Причао сам вам о мом сну. Не желим да идем.
Значи, није стварно црвена. Не брини.
ОДЕЉЕЊЕ ЗА ДОКУМЕНТАЦИЈУ И ЕВАЛУАЦИЈУ
Зове се црвена соба, у реду? Ко је рекао да мора бити црвена?
Не рачунајте на мене. -Добро. Само остани овде.
Буди брз. Биће у реду.
Само немој да те ухвате.
Џорџ Форман. Постаће светски шампион 1973.
Знаш ли куда идеш?
Боже. Боже.
Ти тамо. Не треба да будеш овде.
Стани!
Соба за документацију и евалуацију.
Документа о пријему, психолошки тестови, шта је јела...
Ово је све. Примила ју је њена породица.
Овде пише да је патила од акромазије-албинизма.
Сместили су је у њен подрум јер је била другачија.
Овде, њен главни доктор је био др Ефраим Белоуз.
Њен брат? -Да.
Исусе! Мучили су је. Електрошокови,
терапија изолацијом, лечење бочних страна мозга дијатермијом.
А ово чудо?
Шта је ово?
Видео сам овакво нешто раније. То је воштани цилиндар.
Користили су их за снимање пре плоча.
Да ли то значи да ћемо чути Сару?
Отишао је овуда. Огласите аларм!
Рећи ћеш истину сад. Зар не, Сара?
Нисам повредила децу.
Нисам.
Ефраиме... -То није истина, је ли?
Нисам то урадила. Нисам повредила...
Реци истину, Сара. -Ја сам ти сестра...
Ти си отровала ону децу. -Не. Не.
Ја сам покушала... Ја сам покушала да их спасем.
Али нико није слушао.
Нисам желела да страдају, али ти ниси хтео да ме пустиш напоље. -Сара...
Реци истину. -Она не зна шта је урадила.
Крива је била вода. -Већ смо причали о томе, Сара.
Вода. -Све је било у реду с водом.
Зато си овде. -Фабрика.
Крива је била жива из фабрике. Отровали сте во...
Она то није урадила. То је била њена породица.
Сара, јеси ли још ту?
Рећи ћу ти.
Рећи ћу ти оно што желиш да чујеш. -А шта је то?
Чарли је сањао сан о црвеној соби...
Чарли? -Соба за документацију и евалуацију.
Који Чарли? -Чак.
У његовом сну, жена с бледим лицем,
црним очима, и дугом црном косом,
тихо се ушуњала у његову собу.
Нагнула се и прошапутала,
"Ово је зло место.
Бежи док можеш."
То није добро. -Чак!
Упомоћ!
Упомоћ! Нек ми неко помогне!
Упомоћ! Молим вас, нек ми неко помогне.
Упомоћ. Упомоћ! Нек ми неко помогне!
Хајде!
Чак! Чак, где си? Чак!
Где је? -Треба да је овде.
Чак?
Чак.
Где је ваш мали пријатељ?
Извештавање о ноћи избора 1968. наставља се.
Стела? -Тата.
Јеси ли добро? Где си? Стела?
Бојим се да ћу умрети, тата. -Душо, не говори то.
Реци ми шта није у реду, шта могу урадити.
Не можеш ништа што се тиче тога. Ја не могу ништа што се тиче тога.
Не. Мораш ми помоћи у вези с тим, душо.
Реци ми где си. Одмах стижем тамо. Небитно је кроз шта пролазиш,
само ми реци, молим те. -Ако нестанем... -Нестанеш?
Ако ме не можеш наћи... -Где ако те не могу наћи?
Стела? -Нисам те напустила.
Не бих ти то никад урадила. -Не разумем о чему причаш. Да ме напустиш?
Зашто би ме напустила? Је ли неко с тобом тамо? Да...
Само ме саслушај, душо. Ниси ти крива, Стела.
Ниси ти крива што је она отишла.
Сви су говорили да је то због мене. -Не, молим те, саслушај ме.
Ниси ти крива што је она отишла.
Није то било због тебе. То је било због ње.
Негде дубоко у себи, она се
осећала заробљено или тако некако, шта знам, ја... Компликовано је.
Камо среће да имам одговоре за тебе, душо, али немам и жао ми је.
Волим те, тата. Морам да идем.
Ниси ти крива, Стела. Молим те не прекидај, душо.
Жао ми је, морам да идем. -Кажем ти, ниси ти била...
Дакле? Хоће ли твој тата доћи да те покупи?
Стела, о чему се ради? Требају ми одговори од тебе сместа.
Јасно? -Ричард Никсон се још држи на 43 а Хамфри на 35,
али Валас се попео за један поен. -А мој позив?
Правила не важе за оне који избегавају регрутацију. Мислио си да нећу сазнати?
Рамон Моралес. Одужићеш дуг овој земљи
на један или други начин. Могу ти помоћи
ако нам кажеш нешто о својим несталим пријатељима.
Рекао сам вам све што знамо. -Како да не.
Књига Саре Белоуз. Приче се саме пишу и све то оживи.
Не можемо пронаћи тела. -Знам.
Тешко је поверовати. Спасли смо Рут у школи.
Спречили смо је да погине.
Рут Стајнберг? О њој говориш?
Нисте спасли никога. Биће у лудници до краја живота.
Губи се одавде, Стела. Можеш да идеш.
Много си боља од овога што избегава регрутацију.
Дај, бре, шта би твој отац рекао?
Нећу да идем.
Пошто нећеш у Вијетнам, можда ће ти ноћ у затвору развезати језик.
Хајде, Хобс. Иди кући, ископај оних 10 долара
које ћеш ми дуговати кад Никсон победи, а ја ћу затворити овде.
У реду, лаку ноћ. -Лаку ноћ, голупчићи.
Требало је да ти кажем. Мора да мислиш да сам кукавица, али...
Никад не бих то помислила.
Пре 2 месеца допремили су назад мог брата из Вијетнама у деловима.
Жао ми је.
Прошле недеље кад сам добио позив за регрутацију,
нисам могао. Само те пошаљу тамо да умреш.
Ако ме књига прочита,
бојим се шта ће рећи.
Ево, момче. Лепо је?
"Ја везати срчан-ог шетача"?
Коме су пале на памет ове болесне ствари?
Теби, Стела? -Нисмо ми писали приче.
Тригер?
Само мало, има још једна прича? Молим вас, морате нас пустити!
Ако има још једна прича, сви ћемо бити у опасности.
Реците нам шта се дешава! -Која је прича?
Молим вас само ме послушајте, у реду? Сви ћемо умрети.
На мене је ред. -Шта се дешава у причи?
Само нам реците које име је у књизи. -Рамон.
То је прича за уз логорску ватру. Умирао сам од страха.
Џангли мен стиже. Узеће ме...
Шта се дешава? -Он ће рећи то. Слушај.
Ја везати срчан-ог шетача! -Зезаш ли ме?
Молим вас, само нас пустите напоље!
Ја везати срчан-ог шетача!
Рамон!
-Боже, Рамон.
Боже, шта је оно?
Упомоћ. Упомоћ, молим вас. Може ли неко да ме чује?
Кључеви. -Пожури!
Кукавице!
Имам кључеве. Хајде, хајде.
Кукавице!
Беж'мо! Хајде, хајде!
Шта чекаш? -Иди у кућу.
Реци јој истину. Онај створ ће пратити мене.
Али приче се обистине сваки пут. -Онда боље ти је да трчиш брзо.
Заустави њу и зауставићеш ово.
Сара! Чујеш ли ме?
Проклета да си! Мораш престати да причаш ове приче!
Ништа ти нисмо урадили! Само ти желимо помоћи! Знамо да си невина!
Знамо да ти ниси отровала децу!
Али, молим те, мораш престати да причаш приче!
Стела! Где си?
Уклета кућа
Не, не. Стела.
Стела!
Изашла је из своје собе опет. -Момци? Сара је изашла!
Нађите је сместа! -Сара!
Сара!
Препусти то мени, Харолде.
Сара!
Сара, где си?
Сара!
Чујем је.
Овде је!
Она је овде унутра!
Сара!
Где си?
Лу Лу.
Да ли си видела Сару? -Не, госпођо.
Лаже. -Не би лагала, Лу Лу?
Не, госпођо. Не, нисам видела Сару.
Не, г. Белоуз, молим вас, не! Молим вас, не!
Не можеш се сакрити од нас. -Моја си!
Не! Не! Помозите ми!
Помозите ми! -Стела! -Молим вас! Помозите ми!
Молим вас, помозите ми! -Свима говори о води.
Шта да радимо с њом? -Неко нек ми помогне, молим вас.
Ућутаћеш или ћемо те ми ућутати. -Упомоћ, помозите ми!
Помозите ми, молим вас!
Враћаш се где ти је место. -Помозите ми, молим вас.
Буди тиха или знаш шта ћеш добити.
Молим вас. Ја нисам Сара. Молим вас! Молим вас пустите ме. Молим вас...
Пустите ме. Молим вас, не остављајте ме овде.
Покушај ово опет и послаћемо те у лудницу.
Молим вас. Станите! Молим вас?
Требало је да останеш у својој соби. -Молим вас. Молим вас.
Нисам ја то урадила. -Не заслужујеш светло.
Не!
Кажем вам, ја нисам Сара.
Молим вас.
Стела...
Имам још једну причу само за тебе.
Стела,
ако ме чујеш, где год да си, реци јој истину.
Не.
Време је да ти чујеш причу, Сара.
Била си жртва. Сад си се претворила у чудовиште.
У онакво какво су говорили да јеси.
Стела. -Узела си ми пријатеље.
Две особе које највише волим.
Рамон!
Стела!
Хоћеш ли и њега узети? Оно што је твоја породица учинила теби,
оно што су говорили, то иде њима на душу.
Али оно што ти урадиш,
то иде теби на душу, Сара.
Све то иде теби на душу.
Испричаћу твоју причу.
Стварну причу. Рећи ћу истину.
Али бес, бес мора да стане, Сара.
Употреби своју крв.
Сара Белоуз је била невина. Знала је истину,
и покушала је да их заустави. Била је храбра.
Наудила јој је и уништила је властита породица.
Преко своје похлепе, њихових лажи
и грехова.
Испричаћу твоју причу.
Пусти то.
Пусти то, Сара.
Приче повређују. Приче лече.
Ако их довољно често поновимо, постају стварне.
Имају толику моћ.
Оне нас чине онаквим какви јесмо. -Стела.
Тако сам срећна што си добро.
И ако сам нешто научила од Саре,
то је да никад не одустајем.
Испричала сам Сарину причу онако како сам обећала.
Писала сам о бледој, усамљеној девојци која је писала приче у мраку.
И како ју је у чудовиште претворила њена породица.
Неки људи су ми поверовали. Већина није. Јер, попут Саре,
и ја сам била усамљена девојка
која је знала како да исприча добру језиву причу.
Писаћеш ми?
Свакога дана.
Видимо се.
Како се зовеш, мали? -Рамон Моралес.
Приче нас могу научити да маримо.
Чине нас довољно храбрима да признамо да требамо једно другоме.
Дају нам дом коме се можемо вратити.
Молим те дођи кући ускоро. С љубављу, Стела
Чака и Огија и даље нема,
али знам да постоји начин да их вратим назад
и да је тајна у књизи. И нећемо стати
док их не нађемо.
Превео: Бамбула
ЈЕЗИВЕ ПРИЧЕ ИЗ МРАКА
Preuzeto sa www.titlovi.com