Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SILENT HEART
Michael! - Mitä?
Ei tässä juhliin olla menossa. - Sen piti olla rento tilaisuus.
Hei, äiti. - Tervetuloa, kultaseni.
Hei, isä. - Onneksi tulit.
Miten menee? -Tulkaa, mennään sisälle.
Toin pienen tuliaisen. - Ei olisi tarvinnut.
Miksi joulukattaus? - Emme vietä joulua yhdessä.
Joten juhlitaan nyt. Ukki laittaa sorsaa.
Ja glaseerattuja perunoita. - Siksi siis.
Otitko iPadin mukaa? Hyvä.
Emme tienneet mitä... - Mitä sitä tällaisiin juhliin toisi?
Kiitos, kultaseni.
Minä menen. - Mennään yhdessä. Yläkerta on pedattu.
Lisbeth tuli. - Hän on äidin lapsuudenystävä.
Perheen kesken olisi ollut parempi. Tämä on rankkaa muutenkin.
Äiti saa toivomansa viikonlopun. Se on tärkeintä.
Miksi annoin sirottimet? Mitä hän niillä tekee?
Ihania kukkia. Suosikkejani. - Tiedän sen.
Tosi kauniita. - Heidi!
Hei, Michael. Kiva nähdä teitä. - Kiva että pääsit tulemaan.
Voimme tehdä tämän yhdessä. - Tämä on etuoikeus.
Voinko auttaa? - Levätkää olohuoneessa.
Syödään, kun Sanne on täällä.
Odota. - Mitä, äiti?
Ota kukat mukaan. - Totta kai.
Tosi hienoja.
Haluatko jotain? - En. Mitä äiti tekee?
Hän voi pahoin mutta tulee pian.
Jos äiti ei voi niellä... - Kyllä hän voi.
Miten te jaksatte? - Niin hyvin kuin tässä voi.
Tämä on raskasta. - Niin on.
Meillä on ollut aikaa sopeutua. Se on hyvä juttu.
Oli melkein helpompaa, kun suututti.
Olin raivoissani Estherille. Hänen varmuutensa oli liikaa.
Entä sinä, Jonathan? - Siitä on kai vaikea puhua.
Ei ole. Ymmärrän mummia. - Tiesin sen.
Soittaako joku Sannelle? - Hän on kai matkalla.
Meillä on vain tämä viikonloppu. Kai hän tulee? - Ihan Hän tulee pian.
Anteeksi.
Lähdetään, jos tulet katumapäälle.
Kulta?
Sikahienoa, Sanne.
Kaikki ovat paikalla.
Sinäkin tulit, Dennis. - Toki. Päivää.
On liian aikaista itkeä. - Niin on.
Päivää, Esther. - Ihanaa että tulit.
Hei, Sanne.
Hei, Dennis. - Halaan sinuakin.
Petasin vain yhdelle... - Minä petaan Dennisille.
Osaan pedata itsekin. - Jutelkaa te. Hoidan sen.
Etkö riisu takkia? - Totta kai. Sori.
Miksi otit hänet mukaan? - Miksi sinä Michaelin?
Olemme olleet naimisissa 15 vuotta. Meillä on poika.
Dennis on poikaystäväni. - Tämän viikon.
Jo kaksi vuotta. - Soitit viime viikolla, -
kun panit taas poikki, koska hän oli...
Miten sanoitkaan? Moraaliltaan ja tunne-elämältään kahdeksanvuotias.
Odotan alakerrassa. - Tee niin.
Isä kertoi, että äiti itki eroanne tunnin.
Miksi vaivasit äitiä? Hänellä on muita murheita.
Haluan jutella äidin kanssa, vaikka sinä et halua.
Isän mukaan olit humalassa. - Entä sitten?
Kävikö mielessä, että Dennis auttaa minua kestämään?
Tietääkö Dennis miten voit? - Voin täydellisen hyvin.
Et vastannut. - Kelpaan hänelle tällaisena.
Et vieläkään vastannut.
Unohtaisitko omat tarpeesi kahdeksi päiväksi, -
jotta äiti saa toivomansa viikonlopun?
Pystytkö siihen, Sanne? - Pystyn.
Jätin kirjeen pöytälaatikkoon. Ota se ennen lähtöäsi.
Jännittääkö? - Sinä kysyt minulta.
Parasta tässä on se, että voin keskittyä teidän vointiinne.
Minä voin hyvin.
Missä pojat ovat? - Pelaamassa jalkapalloa.
Onko kaikki hyvin? - On. Tässä suklaata.
Maistuuko konjakki? -Tänään otan tuplana.
Ojenna äidillesi. - Tässä.
Kiitos.
Asutteko yhdessä? - Emme me.
Soudamme ja huopaamme.
Sinun iässäsi olin muuttanut neljä kertaa poikaystävän luo.
Et jäänyt asumaan. - Rakastuin toiseen.
Kai. En oikein muista.
Rakastuin vähän väliä. Oli vaikea pysyä perässä.
Sinun vuorosi. - 42 pistettä. Isäsi on taitava.
Hän on paras.
Saako olla kakkua? - Kiitos.
Voi ei.
Menköön vaikka joka lasi talossa, -
mutta konjakkia en juo pillillä.
Haen rätin, äiti.
Kerään sirpaleet.
Äitisi on siisti. Olisin hermona, jos tietäisin kuolevani ylihuomenna.
Olisitko itse? Maistuuko? - Ei kiitos.
Saanko vetää paukut ennen nukkumaanmenoa?
Voisit samalla hyväillä selästä.
En anna äidin tehdä sitä.
Kenen? Äitisikö?
En vain voi.
Suostuit jo.
En saanut vaihtoehtoja. - Mutta...
Äitisi haluaa kuolla. - On liian aikaista.
Sairaus kuulemma etenee nopeasti. - Isä voi erehtyä.
Hän on lääkäri. Ja äitisi on valmis.
Mutta minä en ole.
On liian aikaista.
Mitä aiot tehdä?
He ovat suunnitelleet tätä kuukausia. - Tiedän, milloin äiti tekee sen.
Soitan ambulanssin ja ilmoitan itsemurhasta.
Älä nyt.
En voi tajuta.
Tämä on liikaa minulle. Lähden kotiin.
Hyvää matkaa. Avaimet ovat lammessa.
Perkele.
Menen nukkumaan. Öitä, isä. - Hyvää yötä, kultaseni.
Kauniita unia.
Hyvää yötä. Turhaan nousit. - Haluan kunnon halin.
Hyvää yötä, rakkaani.
Hyvää yötä.
Arvaa mikä on vaikeinta.
Se, ettet voi vaikuttaa muiden oloon.
En ole huolissani Heidistä. Hän kyllä pärjää.
Mutta Sanne...
Olet tehnyt kaikkesi. Me olemme molemmat.
Olemmeko? Vai väitämmekö vain niin?
Sammuta kynttilät.
Olet jo jalkeilla, Jonathan. Yleensä teinit nukkuvat kauan.
En saanut nukuttua. Miten se tapahtuu?
Eikö kotona kerrottu? - Minua kiellettiin murehtimasta.
Pitäisi vain katsoa, että mummilla on hyvä olla.
Niinpä.
Huomenna, kun olette hyvästelleet mummin...
Laitan hänet maata, ja hän saa erilaisia pillereitä.
Toin klinikalta kaikenlaisia lääkkeitä.
Mummi nukahtaa, kun istun hänen vierellään.
Sitten se on ohi.
Isä sanoo sitä salaiseksi, ei laittomaksi. - Totta.
Miksi sitten teette niin? - Tiedätkö, miten sairas mummi on?
Hänellä on ALS, amyotrofinen lateraaliskleroosi.
Tauti kuulostaa mutkikkaalta mutta on simppeli.
Näet miten mummi kävelee. Vasen käsi ei toimi.
Se on vasta alkua. Sairaus etenee ärhäkästi.
Parin kuukauden päästä jalat ja kädet halvaantuvat.
Sitten hän ei voi enää puhua tai niellä.
Lopulta mummi olisi pakko laittaa hengityskoneeseen.
Hänet pidettäisiin elossa mutta kyvyttömänä elämään.
Se olisi raakaa. - Joudutko vankilaan?
Sanon käyneeni kävelyllä, kun soitan ambulanssin.
Sanon, että mummi otti pillerit sillä välin.
Se pitää tehdä nyt, kun mummin kädet vielä toimivat.
Minä autan. - Pystyn kyllä itsekin.
Pystyn itsekin.
Anteeksi.
Aiotko tosiaan estää äitisi aikeet?
Sanne...
Mitä vielä tarvitaan? - Suolaa ja pippuria.
Tässä.
Mikä on, pikkumies?
Voinko ottaa nuo toiset? - Totta kai.
Huomenta. - Nukuitko hyvin?
Nukuin. Entä te?
Huomenta, äiti. - Kultaseni.
Huomenta, kulta.
Nousit ennen puoltapäivää. - En saanut nukuttua.
Käy herättämässä Sanne ja Dennis. - Nukkukoot.
Oikea viikonloppu nukkua myöhään. - Tässä munat.
Huomenta, kullannuppu.
Ruvetaan syömään.
Sään kanssa oli tuuria. - Todellakin.
Käydään kävelyllä iltapäivällä. - Käydään jos haluat, äiti.
Illalla syödään joulupäivällinen. Päivällä teette mitä haluatte.
Mennään rannalle. Siellä on hienoa.
Tehdään jotain, millä on merkitystä.
Meidän pitää nauttia siitä.
Nauttikaa kävelystä. - Juodaan kaakaot.
Hoidan sen. Voit rentoutua.
Mitä sanot, Sanne? - Kyllä se käy.
Tämä on meidän paikkamme. Eikö totta, Poul?
Tule tänne, Sanne. Arvaa mitä.
Kävimme kylässä isän kollegan luona tässä lähellä.
Hänellä oli ärsyttävä vaimo. Muistatko, Poul?
Teeskentelin olevani kipeä, -
joten häivyimme sieltä, tulimme tänne ja...
Ja isä paransi minut.
Sinut tehtiin täällä.
Et ollut suunniteltu, mutta synnyit rakkaudesta. - Totta.
Pahuksen syvällistä. -Tosi syvällistä, Dennis.
Tekisi mieli polttaa jointti, jos se ei haittaa.
Kiitos tarjouksesta.
Ensi kerralla sitten. - Jatketaan matkaa.
Haluatko sinä? Rentoutuisit.
Sinä raahasit minut tänne, joten älä murjota.
Helvetti.
Sanne! Pidä seuraa meille muille.
Olemme täällä tietystä syystä. - Mitä sinä haluat?
Luulin... - Että polttelen Dennisin kanssa ja pidän hauskaa.
Niin. Enpäs... - Mitä sitten luulit?
En vaivaa Dennistä. Itse hänet valitsit.
En vain tajua. Hän häipyy heti, kun tulee vaikeaa.
Olkoon täällä jos haluaa, mutta hän ei auta sinua.
Nyt tarvitsisit apua, ja olet jonkun Dennisin kanssa.
Vai mitä, Sanne? - Totta.
Oletko pilvessä? - Sytkäri oli hajalla.
Oletko itkenyt?
Onko kaikki hyvin? - Ihan hyvin.
Varmastiko? - Kyllä. Olen ilomielinen.
Tämä on elämäni paras viikonloppu!
Tarvitsen oikeasti apuasi tämän jutun kanssa.
Se ei ole oikein. Anna äitisi päättää itse.
Hän on äitini. Päätä sinä omastasi. - Minusta sinä olet väärässä.
Voisipa sinuun luottaa edes kerran.
Tulee tarpeeseen.
Olet aina laittanut ruokaa. Ainakaan et kuole nälkään.
Sitä Esther ei murehdi. - Tuoksuu hyvälle.
Missä äiti on? - Tulossa. Ota lasi.
Syömään, rakas! - Minä tulen.
Hymyilkää! Sanokaa muikku.
Hyvä. - Sinunkin pitää päästä kuvaan.
Kuvaa sinä, Lisbeth. -Totta kai. Saatte perhekuvan.
Lisbeth kuuluu perheeseen. - En tarkoittanut niin.
Paina tästä. - Selvä.
Valmiina? Hyvä.
Hyvä. - Siitä tuli hieno.
Kippis!
Annetaanko Jonathanin maistaa punaviiniä?
Isä... Vähän vain. Riittää jo.
Kippis.
Jaa sinä. - Toki. Antakaa äidin lautanen.
Alkakaa ottaa lisukkeita.
Lapsenlapseni alkaa olla aikuinen.
Hänellä on pieni tyttöystävä. - Ei pieni.
Tilde ei ole isokaan. - Onko hän samalla luokalla?
Ei ole. - Onko hän opettajasi?
En halua puhua siitä. - Puhutaan jostain muusta.
Tämä näyttää täydelliseltä. - Näin on hyvä, kultaseni.
Kippis.
Miten vanha olet tuossa? - Kymmenen tai kahdeksan.
Minulla on yhä tuo. Oletteko nähneet?
Eikä! Sinä ja joulupukki.
Miksi minulla on turkki Egyptissä? - Ei se ole turkki.
Näetkö mihin ihastuin? Äitisi on tuossa.
Eikö ole hienoja kuvia?
Minusta olet tosi kaunis.
Pitäkää kuvat.
Parempaa viimeistä ateriaa ei voisi kuvitella.
Tämä voi olla epäsopivaa, mutta nyt minäkin voin kuolla onnellisena.
Mutta sinä et saa. Kiitos kuitenkin, että tajusit, Dennis. - Kippis.
Tanssitaan kuusen ympärillä. - Sinun pitää soittaa, äiti.
Tai anteeksi. Soita sinä, Michael. - Totta kai.
Missä Sannen haitari on, Poul? - Ei, äiti.
Haenko haitarin? - Älä hae.
Soititko haitaria? Haluan kuulla, kun Sanne soittaa.
Anna olla, Dennis. - Älä viitsi. Voithan sinä soittaa.
Anna palaa, Michael! En ole vielä kuollut.
Pysytkö perässä, Sanne?
Nopeampaa!
Hyvää joulua. - Hyvää joulua, äiti.
Kiitos että soitit.
Olet vaitonainen, mutta ei se mitään.
Päivä on ollut ihana. Saako olla kakkua?
Rakastan näitä nättejä lautasia.
Saat ne muistoksi. - Minä syön koiranruokakupeista.
Isä... Oikeastiko? Otan lautaset mielelläni.
Ellet sinä halua niitä, Sanne. Tai valitse jotain muuta.
Odotetaan ensin, että äiti kuolee.
Onko sinulla vielä hasista? Haluaisin kokeilla.
Äiti! - Vain kuolevat saavat polttaa.
Olen polttanut sitä, äiti.
Tiesitkö sinä, Michael? En halua pojastani narkkaria.
Minä istun tässä. - Anteeksi. Et vain ole hyvä esikuva.
Minäkin polttelin nuorena. - Selvä.
Poltetaan kaikki yhdessä.
Opeta minua. Olen avuton aloittelija.
Tältä näyttää jointti.
Tämä poltetaan kuin savuke. Se on vähän väkevämpi.
Ei saa imeä liian lujaa, jottei se pala vinoon.
Jointtia poltetaan tästä päästä.
Ensin vedetään kunnon henkoset.
Vaikutus vahvistuu, kun savua pitää syvällä keuhkoissa.
Tapaan laskea kymmeneen.
Aloitetaan.
Hienoa. Kun on saanut tarpeeksi, sätkä laitetaan eteenpäin.
Pidä savu keuhkoissa. Lasken kymmeneen.
Yksi, kaksi...
Kolme, neljä, viisi...
Hyvä. Pidä savu keuhkoissa.
Oikein hyvä. - Johan on.
Milloin alkaa tuntua? -Aika pian.
Voisin yhtä hyvin...
Meidän piti tehdä asioita yhdessä. - Oletko aloittelija, Heidi?
Relaa ja anna sen vaikuttaa.
Anteeksi. Herra varjele.
Onko siinä tupakkaa? Michael lopetti tupakoinnin.
Siinä on mukana tupakkaa. - Ei haittaa.
En ole aina yhtä ankara. Meillä on... Osaan olla kilttikin.
Niin osaat. - Niin osaan. Ja hyvin.
Ja osaan olla villikin.
Kuunnellaan tunnelmamusiikkia.
Pistä jointti eteenpäin, isä. Toiseen suuntaan.
Viime kerrasta on pari vuotta.
Tässähän tulee ihan...
Tähän voisi tottua.
Hassua. Tästä tulee tosi...
Lopeta, äiti. Olet nolo jopa pilvessä.
Lopeta! En ole nolo.
Juttelitte jo tästä, mutten ollut paikalla.
Haluan sanoa, että ymmärrän sinua, Esther.
Kiitos, Dennis.
Outoa. Nyt olet elossa ja huomenna olet kuollut.
Ja me tiedämme sen.
Niin, mutta olen tässä nyt. - Eikö sinua pelota?
Pelottaako sinua? - Minä en kuole huomenna.
Oikeastaan siihen valmistautuu koko elämänsä.
Kyllähän sitä tietää, että loppu tulee.
Ainoa mitä ei tiedä on se, milloin se tulee.
Se onkin erilaista. Sen unohtaa niin helposti.
Sitä ei saa ikinä unohtaa.
Pitää miettiä päiviä, jolloin luuli elävänsä ikuisesti.
Oli ajankohta mikä tahansa tai kun tapahtui jotain jännää.
Päivät kuluvat liian hitaasti ja vuodet liian nopeasti.
Se oli jostain kappaleesta. En ole yhtäkkiä muuttunut fiksuksi.
Sitä luuli, että aikaa on roppakaupalla.
Yhtäkkiä käy ilmi, ettei sitä enää ole.
Sanne.
Löittekö vetoa siitä, milloin pimahdan?
Kyllä vain. Minä voitin.
Lopeta. - Sanne...
Ei, ei...
Rauhoitu, Sanne!
Rauhoitu... Sillä lailla.
Ota ihan rauhallisesti, Sanne.
Voi, Sanne.
Olen ylpeä sinusta.
Taidat nyt ajatella Heidiä.
Heidi on päässyt pitkälle.
Hän ei osaa puoliakaan siitä mitä sinä. - Mitä minä osaan?
Voit päästä taas jaloillesi.
Sinä nostit minut jaloilleni. - Enpäs.
Sinä sait minut jaloilleni. - Enpäs.
Minä vain olin läsnä...
Jäikö vielä jotain? - Ei.
Mene nukkumaan. Hoidan loput. - En saa unta.
Kävitkö siskon luona? - Hän haluaa olla yksin.
Sannella on paha olla. - Meillä kaikilla on.
Puhuuko hän siitä sinulle? - Puhuu.
Luulin, että hän ei puhu. - Eikö hän puhu sinulle?
Ei hän puhu kenellekään. Isän sanoo sitä normaaliksi. Sanne häpeää.
Itsemurhayritys aiheuttaa sellaista. Sanne saakin hävetä.
Se on selvä. Sellainen on kolaus perheelle.
Äiti ei toipunut siitä eikä ole toipunut vieläkään.
Isän mielestä Sanne on sairas, joten kaikki hyysäävät häntä.
Sanne luulee, että kaikki keskittyvät vain hänen ongelmiinsa.
Maistuisiko olut? - Söin liikaa kakkua.
Se tekee hyvä mahalle. - Niinkö?
Mikäs siinä.
Rakastatko Sannea?
En muuten olisi tullut takaisin.
Helppo vaihtoehto. - Sinä olet ankara.
En ole niin laiska.
Pistäydyt hänen elämässään mutta häivyt heti, kun tulee ongelmia.
Toisaalta olet täällä nyt. Sinä selvästi pidät Sannesta.
Huolehdi hänestä. Ehkä hän voi jo paremmin mutta...
Minun on pakko kertoa jotain.
Epäröin, mutta äitisi vaikuttaa varmalta. Hän päätti itse.
En sekaannu. - Mitä yrität sanoa?
Et voi mitään koska... - Kakaise ulos. Mitä yrität sanoa?
Että...
Sanne soittaa ambulanssin, kun Esther ottaa pillerit.
Hän haluaa lisää aikaa äitinsä kanssa.
Ei olisi pitänyt kertoa. Olen idiootti.
Mitä hittoa sinä teet? -Anteeksi minä...
Anna äidin tehdä mitä hän haluaa.
Dennis kertoi. Nyt lopetat. Ymmärsitkö mitä sanoin?
Tänään oli hyvä päivä. Sanoit itse niin.
Tänään oli hyvä päivä, ja niitä voi tulla lisää.
Äiti voi yhä kävellä ja puhua. Ja ehkä...
Ehkä isä erehtyi. Äidillä voi olla puoli vuotta aikaa.
Isä tietää mitä tekee. - Lääkärikin voi erehtyä.
Nyt pitää tajuta, että äiti haluaa tätä itse.
Sanne?
Sanne...
On niin paljon, mitä emme ehtineet. Ja...
Tiedän niin vähän äidistä. Mistä hän unelmoi ja...
Hän ei opettanut minulle tarpeeksi. En osaa mitään!
Pikkuinen... - Tarvitsen oikeasti lisää aikaa.
Ymmärrän sen ja tunnen samalla lailla.
Äidin pitää antaa päättää itse. En voi antaa sinun...
Sinä et päätä, mitä teen. Minä olen terve!
Anna tavaroideni olla, Heidi.
Tiedätkö kuka syö litiumia? Mielisairaat.
En ole mielisairas. - Et ole tervekään. Syöt lääkkeitä.
Mielialahäiriön ja masennuksen hoitoon. Perkele, Sanne!
Sinä et kykene päättämään. - Voin hyvin!
Arvostelukykyysi ei voi luottaa. Kuuletko mitä sanon?
Katso minuun, Sanne.
Tiedät sen itsekin, vai mitä?
Tiedät itsekin.
Eikö tämä ole sovittu? Piru vieköön, Sanne...
Juttele aamupäivä äidin kanssa.
Onko hän...? - Hän tajusi.
Dennis? Kiitos.
Anna anteeksi. Menenkö yöksi alakertaan?
Minä tein oikein.
Kuorsaanko? -Et.
Mikä on? - Sanne muutti mielensä.
Sanne aikoi soittaa ambulanssin, kun äiti ottaa pillerit. Ei aio enää.
Luulisin.
Olisi pitänyt ottaa Sannen kännykkä.
Entä jos hän soittaakin? Voiko hälytyksen perua?
Kyllä ambulanssi tulee. Vastuu hälytyksestä siirtyy heille.
Ymmärrän siskoa. En ole itse...
Muu olisi outoa. Äitinne toive on silti tärkein.
Sanne ei tunne olevansa valmis. Hän haluaa odottaa pari kuukautta.
Ymmärrän häntä. - Entä kun Esther ei voi enää liikkua?
Sen jälkeen kuolema ei näytä itsemurhalta.
Vai mitä?
Luota isääsi. Hän sanoo, että oikea aika on nyt.
Yritä nukkua. - En voi.
En löytänyt sinua. - Tässä istun.
Istuitko täällä koko yön? Mitä teet?
Katselen kuvia.
Kuinka vanha olet tuossa? - 14.
Missä olette? - Kreetalla.
Isä, äiti, Sanne, minä... ja Lisbeth.
Kuva Espanjasta. Isä ja äiti, Sanneja minä ja Lisbeth.
Istanbul. Kaikki viisi.
Mökkiloma Ruotsissa. Isä ja äiti, Sanneja minä ja Lisbeth.
Bornholm.
Isä ja äiti, Sanne ja minä... ja Lisbeth.
Hän on aina ollut äitisi ystävä.
Mitä?
Hän oli myös isän rakastaja. Tai jotain.
Näin heidät suutelemassa. - Ehkä se oli vain...
Tämä on raskasta. Älä mieti heitä. - Isä voi rakastaa häntä.
En usko. - Entä jos rakastaa?
Isä ei tekisi sellaista tahallaan mutta...
Suhde vaikuttaisi isän päätökseen. - Olet väsynyt.
Mitä minun pitäisi tehdä? - Mennä nukkumaan.
Kerranko äidille?
Sanonko etten halua tätä?
Äitisi päättää itse. - Mitä teen?
Anna äitisi... - Mitä minun pitäisi tehdä sinun mielestäsi?
Mitä mieltä sinä olet?
En välitä muiden mielipiteistä. Mitä mieltä sinä olet?
Päätös on vaikea. - Mitä sinä tunnet?
Onko päätös oikea? Vai onko se sinun mielestäsi väärä?
Voit muuttaa mielesi.
Laitatko aamiaista? - Mitä haluat?
Kokkelia.
Avaa verhot.
Etkö enää nuku? - Haluan vain herätä.
Viimeisen kerran.
Huomenta! Aika varhaista. - Tämä on vain tupakka.
Se on melkein pahempi.
Mikä lääkäri sinä olet? - Yleislääkäri.
Miten sairas Sanne on?
Missä hän on? - Suihkussa.
Hän oli hyvin sairas. - Pilkonko nuo?
Kiitos. Laatikossa on veitsi. - Kiitos.
Onko Sanne nyt terve? - Lääkitys auttaa, jos sitä tarkoitat.
Huomenta.
Iskekää kiinni.
Saako olla?
Eikö maistu? - Ei, kiitos. Ei ole nälkä.
Minä tykkään munista.
Dennis auttoi. - Kiltisti tehty.
Tänään teillä ei ole ohjelmaa.
Syödään joululeipää iltapäivällä. Sitten te lähdette kuudelta.
Muuten...
Mitä sinä teet?
Onko tuo sellainen monitoimilaite? - Näytänkö?
Haluan nähdä. - Tällä pääsee nettiin.
Tällä voi katsoa elokuvia tai pelata. Minulla on 20 peliä.
Tai voin lähettää sähköpostia. - Miten sillä kirjoitetaan?
Jos haluaa kirjoittaa vaikkapa Facebookissa, -
pitää painaa tästä.
Onpa fiksu vehje. - Oletko sinä Facebookissa?
En ole... Onko tuo Facebook?
Tytön nimi on Tilde. - Hän näyttää suloiselta.
Hänestäkö äitisi puhui? Onko Tilde tyttöystäväsi?
Kävimme yhdessä juhlissa mutta...
Mutta mitä? - Hän ei rakasta minusta yhtä paljon.
Hän ei ota minua huomioon ja puhuu vain Marekista.
Tilde ei edes kirjoita, vaikka lisäsin hänet.
Mikset kirjoita hänelle?
Kirjoita hänelle ja pyydä elokuviin.
En tiedä miten pyytäisin häntä. - Eikö isäsi osaa neuvoa?
Eipä niin. Anna minun kokeilla.
Tästäkö?
Jos vain kömpelöt sormeni mahtuvat tähän.
Itse kirjoittaisin jotain tällaista.
Minä kirjoittaisin näin. - Et kai oikeasti?
Kyllä vain. Tuollaista tytöt haluavat kuulla.
Kiitos. - Kiitos itsellesi.
Etkö käy peremmälle? - Onko teillä mukavaa?
Niin mukavaa kuin tänään voi olla. Haluatko kahvia?
Olit oikeassa. - Mistä?
Muutin mieleni.
Jos yrität houkutella minua... - En yritä.
Luulen että isällä on... Isällä taitaa olla...
Mitä jos hänen arvostelu¬ kykyynsä ei voi luottaa?
Miksei voisi luottaa?
Ajattele jos olisi jotain mikä... - Mitä?
Mitä, Heidi?
Lisbethillä ja isällä on suhde.
Ei voi olla totta. - Näin heidän suutelevan eilen.
Ei...
Kerroitko äidille? - En voi.
Äidillä on niin vähän aikaa. Hän ei saa kuulla.
Mitä me teemme?
Hän sanoi haluavansa suostumuksen meiltä kaikilta.
Sanotaan vain, että mieli muuttui.
Mitä jos äiti tekee sen silti?
Tuletteko? Kohta on ruoka. - Tulemme pian.
Puhutaan äidille ruoan jälkeen.
Anna olla. - Ei hätää. Hoidan nämä.
Meillä olisi asiaa Heidin kanssa.
Anna nyt olla. Tiskaamme isän kanssa aamulla.
Miten voit sanoa noin? - Lopeta ja tule olohuoneeseen.
En tule. -Älä ole lapsellinen. Me...
Äiti?
Isä!
Kuuletko, äiti?
Äiti?
En tiennyt missä olin.
Isä! - Tullaan, tullaan.
Olen tässä.
Esther.
Yritä vain hengittää. Ei hätää. Olen tässä.
Minäkin olen tässä. - Kaikki hyvin, Esther.
Ei hätää. Menkää olohuoneeseen. Tulemme pian.
Hengitä syvään. Ei mitään hätää.
Minua pelottaa.
Ei kerrota muille. - Ei tietenkään. En kerro.
Ehdit vielä muuttaa mielesi.
Tiedän sen.
En muuta mieltäni.
Mennään muiden luo.
Ettekö tule olohuoneeseen? - Emme. Meillä on asiaa.
Kertokaa olohuoneessa. - Meillä on asiaa äidille.
Sattuiko jotain?
Emme halua mukaan.
Miten niin? - Emme halua mukaan. Et tee oikein.
Juttelimme tästä monta kuukautta.
Olemme joka kerta sopineet, että voin tehdä niin...
Se ei silti ole oikein. - Mitä ihmettä?
Me puhumme nyt äidille! - Tekö?
Sanne on samaa mieltä. - Paluuta ei ole.
Ei ole muita keinoja.
En voi pyörtää päätöstäni.
Meidän piti olla samaa mieltä. - Paluuta ei ole!
En voi.
Tässä käy nyt näin. Koittakaa ymmärtää se.
Se on äidin valinta.
Sanne... -Anna anteeksi, äiti.
Sanne... -Anteeksi.
Ei... - Olin niin peloissani.
Minäkin olen peloissani.
Näin on pakko tehdä. Ymmärrätkö? - Minä tiedän sen.
Tule tänne. Kaikki on hyvin.
Istuudu, Heidi.
Mikä sinun on?
Mitä olet tehnyt?
Mitä sinä teit, Heidi?
Soitin hätänumeroon.
Istuudu.
Tässä.
Miten sinä saatoit? - Älä sinä ala.
Näin sinut ja Lisbethin yhdessä. Näin teidät!
Miten saatoit? Miten sinuun voi luottaa, kun haluat olla sen...
Esther? - Älä sotke äitiä tähän.
Kultaseni... - Lopeta! Älä valehtele enää.
Miten saatoit? Äidin parhaan ystävän kanssa!
Lempo soikoon... - Älä valehtele minulle!
Mitä täällä tapahtuu?
Älä kerro, isä. - Heidi näki minut Lisbethin kanssa.
Sitähän minä halusin.
Sinä tiedät. -Totta kai tiedän. Halusin niin.
Haluan, että rakastamani ihmiset löytävät lohtua toisistaan.
Voin kuolla rauhassa, koska isä ei jää yksin.
Minusta se on siunaus.
Kirjoitimme kirjeen, jonka Lisbethin piti antaa teille aikanaan.
Mutta saitte tietää jo nyt.
Anteeksi.
Mitä me nyt teemme?
Mitä sanoit keskukseen? - Että joku otti unilääkkeitä.
Otti vai ottaisi? - Otti jo unilääkkeitä.
Miksi teit niin? - Halusin pelastajat tänne.
Olen kamalan pahoillani. Anteeksi.
Sanotaan, että minä otin lääkkeet.
Sanotaan ensihoitajille, että otin pillereitä.
Sanotaan, että sain kohtauksen. - Ei vetele.
Ei, Sanne. - Olen tehnyt niin ennenkin.
Joudut osastolle. - Ja pääsen taas vapaaksi.
Ei käy. Minä en halua.
Miksi ei käy? Luuletko etten pärjää?
Kyllä sinä pärjäät.
Tehdään sitten niin. -Aivan.
Milloin ambulanssi tulee? - Sen piti tulla vartti sitten.
Ja sitten...
Lähtekää te muut sitten. - Voisimme vielä jäädä.
Älkää. - Kaikki aika meni tähän eikä...
Tule tänne.
Lykätään lähtöä vaikka seitsemään. - Tule.
No niin.
Kiitos.
Kuka sinä olet? - Poikaystävä.
Suomennos: J. E. Lähdesmäki