PAGAL STIVENO KINGO ROMANĄ
GĖLĖ PRAŽYSTA SAVO DŽIAUGSMUI.
OSKARAS VAILDAS
Jis ją išsivedė?
Ne. Ji išsivedė jį.
Ar ilgam? Tai yra… Kada ji grįš?
Gali ir negrįžti. Juk žinai, ar ne?
Ne, nežinau. Aš nieko nežinau, todėl nevaryk manęs iš proto, gerai?
Tu ir taip kraustaisi iš proto.
Mums telieka laukti.
Man labai patiko, kai buvai katatonikė. Tikrai.
Šitaip kalbėti tikrai bjauru.
Gerai. Aš uždegsiu šviesas. Gerai jautiesi?
Ne!
Lize?
Lize.
Čionai.
Nagi.
Pažiūrėk į mane!
Ką tu man padarei?
Ką man padarei, kale?
Aš - Skoto Lendono sūnus.
Aš - pranašas.
Aš - švyturys.
Pakelk mane, Skoti.
Lize.
- Lize, brangioji. - Labas.
- O Dieve. - Dieve, Lize. Mes taip bijojome.
- Tu sveika? - Taip. O jo nebėra.
- Esi tuo tikra? - Taip.
Gerai.
Pamelavai apie ginklą.
Taip, pamelavau. Nori dabar dėl to pasiginčyti?
Ne.
Gerai. Jūsų čia nebuvo. Suprantat?
- Taip. - Taip.
Skotas buvo šalia, visąlaik rodė tau kelią, tiesa?
Tiesa.
O, Denai.
O.
Labai apgailestauju.
Klyvs Milso policija. Kalba pareigūnas Roris Holas.
Sveiki, čia Liza Lendon.
Nutiko kai kas siaubingo.
Jums viskas gerai, ponia Lendon?
Ne, man viskas gerai. Aš grįžau patikrinti, ką pridarė audra ir…
Reikia, kad jūs tučtuojau atvažiuotumėte.
Taip, žinoma.
Gerai. Ačiū.
- Gerai. Važiuojame. - Gerai.
PAREIGŪNO DANIELIAUS BEKMANO ŽUDIKAS VIS DAR LAISVĖJE
Lize. Galime pasikalbėti?
Žinoma.
Susitiksime užkandinėje? Nori pyrago?
Vaivorų?
- Pirmas kartas prieš prisiekusiuosius? - Taip.
Baisu?
Nelabai. Jie tenorėjo sužinoti, kaip radau pareigūną Bekmaną, ir aš pasakiau.
Nuvažiavote pažiūrėti, ką pridarė audra.
Būtent. Kuo dar galiu padėti?
Niekada nepaklausėte.
Ko?
Apie Džimą Dūlį.
Taip. Jį surado?
Ne. Rado tik jo pikapą.
Tačiau jo paties - nė ženklo.
Gal, nušovęs Deną, jis išsigando ir pabėgo.
Pėsčiomis? Taip manote?
Norite man ką nors pasakyti, Kregai?
Na…
Denas Bekmanas buvo geras pareigūnas ir geras draugas.
Dūlis nušovė jį kaip šunį.
Jei kažkas nutiko tą padariusiam žmogui,
naktimis dėl to neverkčiau.
O jūs, Lize?
Žinoma, kad ne.
Gal jis negyvas.
Gal.
Jei taip, spėju, kas nors anksčiau ar vėliau ras lavoną.
Nemanau, kad ras.
Ne?
Tiesiog nuojauta kužda.
Ar ko nors man nepasakėte?
Taip.
Eikite, valgykite pyragą.
Skanaus.
Smagiai praleiskite laiką su sesėmis.
Ačiū.
Leidausi į jygos paiešką.
Sielvartas yra jygos paieška.
Įmeni visas mįsles…
ŠIRDELE!
…randi visas užuominas…
tada gauni prizą.
Aš atsimenu vieną dalyką.
ŠIRDELE - TRIUŠELĖ PADĖS TAU RASTI JYGĄ!
Skoto žodžius.
Kažką apie istoriją. Jis sakė, kad tai - Lizės istorija.
ATA
Mano prizas - išmokti būti vienai.
MEINO UNIVERSITETAS
Viskas, ponia Lendon. Norite paskutinį kartą apžiūrėti?
Ne. Pasitikiu jumis. Esu tikra, kad gerai padirbėjote.
SKOTAS! ANKSTYVIEJI LAIKAI! IŠLEISTI RANKRAŠČIAI
Jo rankraščiai bus gerai prižiūrimi Fogleryje.
Taip, esu tuo tikra. Neabejoju.
Perskaičiau visas jūsų vyro knygas, ponia Lendon.
„Reliktus“ - penkis kartus. Jis padėjo man ištverti sunkius metus gyvenime.
Labai užjaučiu dėl netekties, ponia.
Ačiū.
MEINAS
Papasakok man apie apsigaubusiuosius įkapėmis.
Nes jie nėra panirę į katatoniją, ar ne? Jie - ne komoje.
Ir jų neapsėdo blogis. Jie nėra dingę.
Jie mirę.
Dauguma iš jų iškeliauja.
Bet kai kurie pasilieka.
Jie pabūna, bent jau kurį laiką.
Žinau.
Suprantu. Viskas gerai.
Čia Darla. Prašau, palikite žinutę.
Labas, sese.
Palieku žinutę,
nes žinau, kad darydama jogą tu visada išjungi telefoną.
Žodžiu, man reikia išvykti.
Gal Amanda tau jau sakė. Nežinau.
Bet aš grįšiu. Tiksliau, tikiuosi, kad grįšiu.
Bet jei kas nors nutiktų Amandai,
tiesiog sugrąžink ją į vėžes. Gerai?
Žinau, kad taip ir padarysi. Galiu tavimi pasikliauti.
Klausyk, nenoriu, kad nerimautum. Tai yra, gal jau vėlu. Atleisk.
Aš tave myliu.
Myliu jus abi.
SKOTAS LENDONAS „RELIKTAI“
Jis sakė, kad tai - Lizės istorija.
Bet jis niekad nededikavo tau knygos, ar ne?
Jos visos buvo man.
JYGA! PABAIGA.
LIZĖ
„LIZĖS ISTORIJA“, AUTORIUS SKOTAS LENDONAS
- Kartą, seniai seniai, Lize… - Kartą, seniai seniai, Lize…
du broliai gyveno nuošalioje fermoje Pensilvanijoje.
Vienais metais, rudenį, vyresnįjį brolį apsėdo blogis.
Kitaip tariant, jis troško žudyti.
Taigi, berniuko tėvui teko jį užmušti.
Jaunesnysis brolis palaidojo jį užburtos kalvos šlaite.
O gyvenimas nuošalioje fermoje tekėjo toliau.
Bet atėjus lapkričiui…
Kur mano sumuštinis?
Atnešiu, tėveli. Tuoj atnešiu.
Tiems dviem likusiems gyvenimas apkarto.
Amerika žengia į pragarą, broliai ir seserys.
Visas pasaulis žengia į pragarą. Matote tai, kur bepasisuktumėt.
Auksinis veršelis ir pagoniškos fleitos garsai.
Kur mano sumautas sumuštinis?
Dievaži. Jei tuoj pat neateisi ir neatneši mano prakeikto sumuštinio…
…kur kelias namo? Jėzau!
Jėzau!
Bet yra tik vienas tikrasis kelias į dangų.
Aš esu kelias. Aš esu tiesa. Aš esu šviesa!
Yra kelias į priekį,
yra būdas persikelti, bet tam reikia atsižadėti.
Turite atsižadėti lošimo.
Jis supelijęs. Čia pelėsis. Matai?
Taip. Galėčiau nueiti pas Mulį ir nupirkti šviežią kepalą.
Skardinėje yra pinigų.
Tu suvalgyk.
Tėveli.
Ką „tėveli“? Pasakiau, tu valgyk.
Tik truputį supelijęs.
Valgyk, pasakiau! Valgyk!
Sukramtyk. Ne! Nebandyk… Nedrįsk. Dabar nuryk.
Jei išvemsi, priversiu vėl suvalgyti.
Nuryk.
Įsivaizduokite, kad tai - ne tik jūsų rankos, bet visas jūsų kūnas.
Jūs apačioje klykiate: „Paleiskit mane!“
Gerai.
Gerai, dabar dink iš čia. Aš ne…
Girdi?
Neišsidirbinėk. Žinau, kad girdi.
Taip, tėveli.
- Girdi tai? - Taip, tėveli.
- Žinai, kas tai? - Ne.
Tai Polas.
- Ne, tėveli. Tai tik žiurkės arba vėjas. - Taip. Žinai, kad tai…
Tai ne suknista žiurkė ir ne vėjas. Nemeluok man. Tai Polas.
Sakei, kad jį palaidosi.
Ar palaidojai?
Taip.
- Giliai? - Taip.
Gerai. Tvarka.
Nešdinkis iš čia.
- Ar išgirsiu aleliuja? - Aleliuja!
- Ar išgirsiu amen? - Amen!
Ar išgirsiu aleliuja?
Ar tu greitai grįši į darbą?
Ką, rašai knygą?
Ne.
Ne, aš negrįšiu į darbą. Niekada negrįšiu į darbą. Aišku? Negrįšiu.
Turbūt tai tavo reikalas. Aš tik nueisiu į parduotuvę.
Skuteri.
Skuteri, bičiuli, ateik.
Pameni, kai nušokai nuo tos daržinės?
Tądien buvai drąsus, sūnau.
- Taip, tėveli. - Turi būti drąsus.
Nes, kas tai bebūtų, ar tai vėjas, ar žiurkė,
ar šmėkla, ar Polas…
Neleisiu jiems daugiau tavęs skriausti.
Aš tavęs nebeskriausiu, gerai?
Gerai.
Bet tu turi būti drąsus.
Būsiu.
Dabar tavo laikas.
Žinau, tėveli.
Eik, palik mane ramybėje.
Subingalviai!
Tai tęsėsi, nežinau, dar savaitę. Dvi.
O tada, vieną rytą, apie devintą…
„BASS RIVER STEEL CO.“
Tėveli, kas čia?
Sumauta mašina, Skuteri. Į ką tau panašu?
Man panašu, kad man - šakės. Viskas baigta. Jie viską žino.
Atvažiavo manęs paimti. Štai kas nutiko.
Čia suknistas Frenkas.
Prakeiktas Frenkas, nuolat kiša nosį į svetimus reikalus.
- Ką jis čia veikia? - Tėveli, nenušauk jo.
Ateik.
Nenori, kad jį nušaučiau? Tau patinka skaityti tas sumautas knygas?
Patinka jas skaityti? Verčiau sukurpk gerą istoriją. Pasistenk.
Aš jo atsikratysiu.
Taip ir padaryk.
Sveikas, sūnau. Tu turbūt vienas iš Degtuko berniukų.
Taip, pone. Tikrai taip.
Aš - Frenkas Helsis iš gamyklos. Personalo skyriaus vadovas.
Malonu susipažinti, pone. Aš - Skotas.
Mes pasigedome tavo tėvo.
Jo mokinys net lemputės negali pakeisti be…
instrukcijų.
Jis neskambino jums iš Filadelfijos?
Ne, sūnau, tikrai neskambino.
Jis nerimavo dėl sesers.
Ji užsikrėtė liga, kuri pražudė įžymų beisbolo žaidėją. Iš „Jankių“.
Na, žinote, Lu Gerigą.
Ji užsikrėtė ta liga?
Kaip gaila. Aš net nežinojau, kad jis turi seserį.
Kas rūpinasi tavimi ir tavo broliu?
Panelė Koul, ji gyvena kaimynystėje.
Užsuka kasdien.
Be to, Polas moka keturiais skirtingais būdais iškepti mėsą.
Keturiais, ką?
Prašysiu, kad išmokytų mano žmoną.
Kaip manai, kada Degtukas grįš?
Aš nesu tikras.
Ji nebegali vaikščioti.
Ir kvėpuoja šitaip.
Eik tu… po paraliais.
Nieko baisesnio nesu girdėjęs.
Taip.
Kai jis paskambins, paprašyk, kad pasuktų ir man, gerai?
Gerai, pone.
- Būtinai. - Ką nors sugalvosime.
Kompanija negali sau leisti prarasti tokio gero elektriko kaip Elas Lendonas.
Taigi, prieš išeidamas…
Imk. Nagi, paimk.
Čia tau nuo manęs.
O čia - tavo broliui.
Ir iškart, Lize, nutiko keisčiausias dalykas.
Panorau, kad tėvelis jį nudėtų.
Ačiū.
Nėra už ką. Tik pasakyk, kad jis man paskambintų.
- Gerai? - Taip, pone.
Gerai.
Klausyk, aš labai tavimi didžiuojuosi.
Bet viskas baigta, Skutai. Mane pričiups. Jis - ne paskutinis.
Vienas iš mūsų mirs šioje fermoje, Skutai.
Tu tą žinai, ir aš žinau.
Kuris iš mūsų mirs? Aš ar tu?
Nežinau, tėveli.
Sukūriau tau jygą.
Tokią, kokias kurdavo Polas.
Surask užuominą, gauk prizą. Pažiūrėkime, kuris liks.
PRIVALOME GERTI IŠ ŠULINIO JEI NORIME NESIRGTI
Kai kurios užuominos buvo iš geriausios Polo sukurtos jygos.
Dabar nešdinkis iš čia.
Negali pribaigti šmėklos, žinai?
Šmėklos nepribaigsi.
PASKUTINĖ UŽUOMINA SVETAINĖJE PASIIMK PRIZĄ
Atleisk, Skoti.
Man labai gaila.
O Dieve.
NUDĖK MANE PALAIDOK SU POLU PRAŠAU SKOTAI
Bandžiau jį perkelti, Lize.
Taip, kaip perkėliau Polą. Jis to norėjo.
Bandžiau vėl ir vėl, bet negalėjau.
Kitą dieną nuėjau į Mulio parduotuvę ir pasakiau:
„Tėvelis pasiėmė vyresnįjį brolį, turbūt jie išvyko ir mane paliko.“
Senasis Mulis nuvedė mane pas apygardos šerifą, šerifas - į soc. rūpybą.
Maniau, jie klausinės ir jį suras, bet niekas neieškojo.
Tu vienintelė mane pažinojai, širdele.
Tu dovanojai man šviesą ir žinojai apie mano tamsą.
Dabar žinai paskutinę istorijos dalį.
Papasakojęs ją, išsilaisvinau.
Tu buvai inkaras, taip ilgai laikęs mane šiame pasaulyje, mūsų pasaulyje.
Tu visada mane gelbėdavai, Lize.
Todėl palikau tau jygą, kad išgelbėtum Amandą ir
jei tave užpultų koks nors kosmoso kaubojus, toks kaip Koulas.
Bet daugiausia palikau ją, kad galėtum prisiminti ir gyventi toliau.
- Tai tikrasis tavo prizas. - „Tai tikrasis tavo prizas.“
O dabar, kai žinai apie mane viską, žinau, kad gali.
Bučiuoju.
Mažiausiai tūkstantį kartų.
Ir, Lize…
Aš tave myliu.
Ir aš tave myliu, Skotai.
Ir aš tave myliu.
Man reikia pamatyti jį dar vieną kartą.
O Dieve.
Pasilik jį.
Skotai.
Mažute.
Širdele.
Kai užsiveria durys, mes - lygūs.
Tik tu ir aš, Lize.
Aš tave myliu.
Ką manai, širdele?
Eisi už manęs?
Širdelė mano, kad planas neblogas.
Galite pabučiuoti nuotaką.
Turėjau tik istorijas.
O dabar turiu tave.
Tu - visose istorijose.
Tu - mano širdis, vaikeli.
Dabar mūsų laikas.
Tavo ir mano.
Galime sukurti savo pasaulį.
Lize.
Aš tave myliu.
Vaikinai ir auksas!
Vaikinai ir auksas! Piratai ir auksas!
Vaikinai ir auksas!
- Mergaitės, ateikit. - Geroji mamule!
Dendi Deivai!
Ei, mergaitės. Pastatėme jį jums garaže. Tikiuosi, patiks.
Taip!
Čia „Aukštosios piliarožės“!
„AUKŠTOSIOS PILIAROŽĖS“
- Jūs kaip tikros jūreivės. - Ačiū!
- Mylim tave, tėveli. - Ačiū!
Čia „Aukštosios piliarožės“!
Negaliu patikėti, kad jį pastatėte!
Amanda! Lize! Žiūrėkit į mane.
Atsargiai. Regis, ten yra jūrų pabaisa.
Piratai ir auksas!
Man labai patinka „Aukštosios piliarožės“, tėveli!
Radot daug aukso?
Turime visą lobių skrynią.
Ten yra jūrų pabaisa, bet aš su Lize ir Amanda prasmukom pro ją.
- Už „Aukštąsias piliarožes“. - Į sveikatą, Lize.
Į sveikatą.
Ką čia veikiate?
Mes čia buvome visą dieną. Tau viskas gerai?
Taip. Viskas gerai.
Skotas vis dar ten?
Ne, jis jau išėjo.
Bet aš - ne.
Norite ko nors užvalgyti?
- Žinoma. - Galėtume papietauti „Pas Debę“.
- Vėl „Pas Debę“? - Kodėl ne?
Gerai.
- Po minutėlės prisijungsiu. - Gerai.
Aš nepražūsiu.
Išvertė Sandra Siaurodinė