- מבוסס על הרומן מאת סטיבן קינג -
- פרח פורח למען שמחתו שלו -
- אוסקר ויילד -
הוא לקח אותה?
לא. היא לקחה אותו.
אבל... לכמה זמן? כלומר... מתי היא תחזור?
את יודעת שאולי היא לא תחזור, נכון?
לא, אני לא יודעת כלום, תפסיקי להפחיד אותי.
את כבר מתה מפחד.
אנחנו יכולות רק לחכות.
אהבתי אותך יותר כשהיית קטטונית. באמת.
איזה דבר גועלי להגיד.
אני מדליקה את האורות. את בסדר?
לא.
ליסי?
ליסי.
זה כאן.
בוא.
תסתכלי עליי!
מה עשית?
מה עשית לי, כלבה?
אני הבן של סקוט לנדון.
אני הנביא.
אני המגדלור.
שגר אותי, סקוטי.
ליסי.
ליסי, מתוקה. -היי.
אוי, אלוהים. -אלוהים, ליסי. פחדנו כל כך.
את בסדר? -כן. והוא מת.
את בטוחה? -כן.
יופי.
שיקרת בקשר לאקדח.
נכון. את רוצה להיכנס לזה עכשיו?
לא.
בסדר. אתן לא הייתן כאן בכלל. אתן מבינות את זה?
כן. -כן.
סקוט היה שם איתך, והדריך אותך כל הזמן, נכון?
נכון.
אוי, דן.
הו.
אני כל כך מצטערת.
משטרת קליבס מילס. מדבר השוטר רורי הול.
היי, זו ליסה לנדון.
קרה משהו נורא.
את בסדר, גב' לנדון?
אני בסדר. רק יצאתי לבדוק את נזקי הסופה, ו...
אני צריכה שתבוא הנה מהר.
כן, כמובן.
כן. תודה.
טוב. אנחנו בדרך. -בסדר.
- רוצח השוטר דניאל בקמן עדיין חופשי -
ליסי. אפשר מילה?
כמובן.
ניפגש בדיינר? רוצה פאי?
אוכמניות?
פעם ראשונה שלך מול חבר המושבעים הגדול? -כן.
היה מפחיד?
לא ממש. הם רק רצו לדעת איך מצאתי את השוטר בקמן, וסיפרתי להם.
יצאת לבדוק את נזקי הסופה.
בדיוק. אוכל לעזור לך בעוד משהו?
לא שאלת.
על מה?
על ג'ים דולי.
אה, נכון. מצאו אותו?
לא. מצאו את הטנדר שהוא נהג בו.
אבל הוא, אין זכר ממנו.
אולי הוא נבהל אחרי שירה בדן וברח.
ברגל? נראה לך?
משהו מטריד אותך, קרייג?
אז...
דן בקמן היה שוטר טוב וחבר טוב.
דולי ירה בו כמו בכלב.
אם קרה משהו לאיש שעשה את זה,
אני לא אזיל דמעה על כך.
ואת, ליסי?
ממש לא.
אולי הוא מת.
אולי.
אם הוא מת, אני מניח שבסופו של דבר מישהו ייתקל בגופה שלו.
אני חושבת שלא.
לא?
סתם תחושת בטן.
יש משהו שאת לא מספרת לי?
כן.
לכי תאכלי את הפאי שלך.
ותיהני ממנו.
תבלי עם האחיות שלך.
תודה.
אני במרדף אחרי הבול.
המרדף אחרי הבול הוא האבל.
פותרים את כל החידות...
- בייבילאב! -
מוצאים את כל הרמזים...
ואז מקבלים פרס.
אני זוכרת דבר אחד.
- בייבילאב באני תעזור לך. בול! -
משהו שסקוט אמר.
משהו על סיפור. זה היה הסיפור של ליסי, הוא אמר.
- נוח על משכבך בשלום -
הפרס שלי הוא ללמוד להיות לבד.
- אוניברסיטת מיין -
זהו, גב' לנדון. רוצה להעיף מבט אחרון?
לא. אני סומכת עליך. אני בטוחה שעשית עבודה טובה.
- סקוט! השנים המוקדמות! כתבי יד שפורסמו -
כתבי היד שלו יהיו בידיים טובות בספריית "פוגלר".
כן, אני בטוחה בכך. אני בטוחה.
קראתי את כל הספרים של בעלך, גב' לנדון.
"שרידים", חמש פעמים. הוא עזר לי לעבור שנה קשה בחיי.
אני משתתפת מאוד בצערך, גברתי.
תודה.
- מיין -
את צריכה לספר לי על המכוסים בתכריכים.
כי הם לא קטטוניים, נכון? והם לא בתרדמת.
והם לא "ברע". והם לא "אינם".
הם מתים.
רובם ממשיכים הלאה.
אבל חלק נשארים.
הם מחכים, לפחות עוד זמן קצר.
אני יודעת.
אני מבינה. זה בסדר.
זו דארלה. נא להשאיר הודעה.
היי, אחות.
אני משאירה הודעה עכשיו
כי אני יודעת שאת תמיד מכבה את הטלפון כשאת עושה יוגה.
בכל אופן, אני צריכה ללכת.
אולי אמנדה כבר עדכנה אותך. לא יודעת.
אבל אני אחזור. כלומר, אני מקווה שאחזור.
אבל אם יקרה משהו עם אמנדה,
פשוט תחזירי אותה למסלול. טוב?
אני יודעת שתעשי את זה. אני סומכת עלייך.
אני לא רוצה להדאיג אותך. אולי כבר הדאגתי אותך. אני מצטערת.
אני אוהבת אותך.
אני אוהבת את שתיכן.
- סקוט לנדון: "שרידים" -
הסיפור של ליסי, הוא אמר.
אבל הוא לא הקדיש לך אף ספר, נכון?
כולם היו בשבילי.
- בול! הסוף. -
- ליסי -
- "סיפורה של ליסי" מאת סקוט לנדון -
היה היו פעם, ליסי... -"היה היו פעם, ליסי..."
שני אחים שגרו בחווה נידחת בפנסילבניה.
שנה אחת, בסתיו, האח הבכור נכנס ל"רע".
שפירושו, הוא נהיה רצחני.
אז אביו של הנער נאלץ להרוג אותו.
האח הצעיר קבר אותו בצלע גבעה מכושפת.
והחיים בחווה הנידחת נמשכו.
אבל בנובמבר...
איפה הכריך שלי?
בדרך, אבא. הוא בדרך.
חיים עלובים היו חייהם של השניים שנותרו.
אמריקה הולכת לעזאזל, אחיי ואחיותיי.
העולם כולו הולך לעזאזל. רואים את זה בכל מקום.
עגל הזהב וצליליו של חליל עובדי האלילים.
איפה הכריך המחורבן שלי?
נשבע לך, אם לא תבוא הנה ותיתן לי את הכריך המחורבן...
מהי הדרך הביתה? ישו.
ישו!
אבל יש רק דרך אמת אחת לגן עדן.
אני הדרך. אני האמת. אני האור.
ויש דרך קדימה,
יש דרך להגיע, אבל צריך לוותר.
צריך לוותר על הימורים.
יש עליו עובש. יש עובש. אתה רואה?
כן. אני יכול ללכת למיולי לקנות כיכר טרייה.
יש כסף בקופסה.
תאכל אותו בעצמך.
אבא.
"אבא" מה? אמרתי שתאכל אותו.
רק קצת עובש.
תאכל אותו, אמרתי. תאכל אותו!
תלעס. לא! שלא... שלא תעז. עכשיו תבלע אותו.
אם תקיא, אכריח אותך לאכול אותו שוב.
תבלע.
תארו לעצמכם שאלה לא רק הידיים, אלא כל הגוף שלכם.
אתם למטה צועקים, "שחרר אותי!"
יפה.
טוב, עכשיו תסתלק. אני לא...
אתה שומע את זה?
אל תעבוד עליי. אני יודע שאתה שומע.
כן, אבא.
אתה שומע את זה? -כן, אבא.
יודע מה זה? -לא.
זה פול.
לא, אבא. אלה רק עכברושים או הרוח. -זה כן הוא. אתה יודע שזה...
זה לא שום עכברוש, זו לא הרוח. אל תשקר לי. זה פול.
אמרת לי שתקבור אותו.
קברת אותו?
כן.
עמוק? -כן.
בסדר, בסדר. טוב.
תעוף מכאן.
אפשר לקבל הללויה? -הללויה!
אפשר לקבל אמן? -אמן!
אפשר לקבל הללויה?
אתה חוזר לעבודה עוד מעט?
אתה כותב ספר?
לא.
לא, אני לא חוזר לעבודה. אני לא חוזר יותר לעבודה, טוב? לא חוזר.
אני מניח שזה עניינך. אני הולך לקניות.
סקוטר.
סקוטר, חמוד, בוא הנה.
זוכר שקפצת מהאסם?
היית אמיץ באותו יום, בן.
כן, אבא. -צריך להיות אמיץ.
כי מה שזה לא יהיה, אם זו ה... הרוח או אם זה עכברוש
או אם זו רוח רפאים או... פול...
אני לא אתן לו לפגוע בך יותר.
אני לא אפגע בך יותר, טוב?
כן.
אבל אתה צריך להיות אמיץ.
אהיה אמיץ.
זה הזמן שלך.
אני יודע, אבא.
טוב, תניח לי עכשיו.
בני זונות!
זה נמשך כך, לא יודע, עוד שבוע. שבועיים.
ואז בוקר אחד, בסביבות 9:00...
- חברת "בס ריבר" פלדה -
אבא, מה זה?
זו מכונית מחורבנת, סקוטר. כמו מה זה נשמע?
אני חושב שזה נשמע כאילו הלך עליי. זה נגמר. הם יודעים הכול.
הם באים לקחת אותי. זה מה שקורה.
זה פרנק הדפוק.
פרנק הארור, תמיד דוחף את האף לעניינים של אחרים.
מה הוא עושה כאן? -אבא, אל תירה בו.
בוא הנה.
אתה לא רוצה שאני אירה בו? אתה אוהב לקרוא את הספרים האלה?
אתה אוהב לקרוא אותם? כדאי שתמציא סיפור טוב. כדאי מאוד.
אני אפטר ממנו.
עשה את זה.
שלום, בן. אתה בטח אחד הבנים של ספארקי.
כן, אדוני. בהחלט.
אני פרנק הולסי מהמפעל. מנהל כוח אדם.
נעים מאוד, אדוני. אני סקוט.
אנחנו מתגעגעים לאבא שלך.
המתלמד שלו לא מסוגל אפילו להחליף נורה בלי...
חוברת הוראות.
הוא לא התקשר אליך מפילדלפיה?
לא, הוא ממש לא התקשר.
הוא דואג לאחותו.
היא חולה במחלה ששחקן הבייסבול המפורסם מת ממנה. ההוא מ"היאנקיז".
אתה יודע, לו גריג.
היא חולה בזה?
אוי. כמה חבל. אפילו לא ידעתי שיש לו אחות.
מי מטפל בך ובאחיך?
הגברת קול, השכנה מהרחוב שלנו.
היא באה יום יום.
חוץ מזה, פול יודע ארבע שיטות שונות להכין קציץ בשר.
ארבע, הא?
אצטרך להביא אותו שילמד את אשתי.
מתי לדעתך ספארקי יחזור?
אני לא יודע.
היא כבר לא יכולה ללכת.
והיא נושמת ככה...
אוי, איזה חר... חרגול.
זה הדבר הכי נורא ששמעתי בחיי.
כן.
כשהוא יתקשר, תגיד לו שירים לי טלפון, טוב?
כן, אדוני.
בהחלט אמסור לו. -נתכנן משהו.
החברה לא יכולה להרשות לעצמה להפסיד חשמלאי מצוין כמו אל לנדון.
אז לפני שאני הולך...
הנה. קדימה, קח את זה.
זה ממני אליך.
והנה אחד לאחיך.
לפתע פתאום, ליסי, קרה הדבר הכי מוזר.
רציתי שאבא שלי כן יהרוג אותו.
תודה.
על לא דבר. רק תמסור לו שיתקשר אליי.
טוב? -כן, אדוני.
טוב.
תקשיב, אני גאה בך מאוד.
אבל זה נגמר, סקוט. אני אבוד. הוא לא יהיה האחרון.
אחד מאיתנו ימות בחווה הזאת, סקוט.
אתה יודע ואני יודע.
מי מאיתנו זה יהיה? אני או אתה?
אני לא יודע, אבא.
הכנתי לך מרדף אחרי הבול.
כמו שפול נהג לעשות.
תמצא רמז, תקבל פרס. בוא נראה מי מאיתנו זה יהיה.
- אנחנו חייבים לשתות כדי להישאר בריאים -
חלקם היו רמזים מהמרדף אחרי הבול הכי טוב שפול הכין.
עכשיו תעוף מכאן.
אי אפשר להרוג רוח רפאים, אתה יודע?
אי אפשר להרוג רוח רפאים.
- הרמז האחרון בסלון קח את הפרס שלך -
אני מצטער, סקוטי.
אני נורא מצטער.
אוי, אלוהים.
- הרוג אותי, שים אותי עם פול בבקשה סקוט -
ניסיתי לקחת אותו, ליסי.
כמו שלקחתי את פול. זה מה שהוא רצה.
ניסיתי וניסיתי, אבל לא הצלחתי.
למחרת בבוקר הלכתי לחנות של מיולי ואמרתי,
"אבא שלי לקח את אחי הגדול ואני חושב שהם הסתלקו והשאירו אותי."
מיולי הזקן הביא אותי לשריף המחוזי והשריף העביר אותי לשירותי הרווחה.
חשבתי שישאלו אותי שאלות וימצאו אותו, אבל לא שאלו כלום.
את היית היחידה שהכירה אותי, בייבילאב.
זו שנתנה לי אור והכירה את החושך שלי.
עכשיו את יודעת את חלקו האחרון של הסיפור.
וכתיבתו שחררה אותי.
את היית העוגן שהחזיק אותי בעולם הזה, בעולם שלנו, זמן כה רב.
תמיד הצלת אותי, ליסי.
לכן השארתי לך מרדף אחרי הבול, כדי שתוכלי להציל את אמנדה,
ולמקרה שמישהו כמו קול, עוד בוקר מהחלל העמוק, ירדוף אותך.
אבל יותר מכול, השארתי אותו כדי שתוכלי לזכור ולהמשיך הלאה.
זה הפרס האמיתי שלך. -"זה הפרס האמיתי שלך."
ועכשיו שכל כולי בידייך, אני יודע שאת יכולה.
נשיקות.
לפחות אלף.
וליסי...
אני אוהב אותך.
גם אני אוהבת אותך, סקוט.
גם אני אוהבת אותך.
אני צריכה לראות אותו עוד פעם אחת.
אלוהים...
שמור את זה.
סקוט.
מותק.
בייבילאב.
כשהדלת נסגרת אנחנו כאיש אחד.
רק את ואני, ליסי.
אני אוהבת אותך.
אני אוהב אותך.
מה את חושבת, בייבילאב?
מתחתנים?
בייבילאב חושבת שזו תוכנית טובה.
אתה רשאי לנשק את הכלה.
סיפורים הם כל מה שהיה לי.
ועכשיו יש לי אותך.
את בכל הסיפורים.
את הלב שלי, ילדה.
עכשיו הזמן שלנו.
את ואני.
אנחנו יכולים ליצור עולם משלנו.
ליסי.
אני אוהב אותך.
חברים וזהב.
פיראטים וזהב! פיראטים וזהב!
חברים וזהב! חברים וזהב!
בנות, בואו הנה. -אימא טובה.
דייב הגנדרן.
היי, בנות, בנינו את זה בשבילכן. אני מקווה שתאהבו.
יש!
זאת "הוליהוקס"!
- הוליהוקס -
אתן כמו ימאיות אמיתיות. -תודה.
אוהבת אותך, אבא. -תודה.
זאת "הוליהוקס"! זאת "הוליהוקס"!
אני לא מאמינה שבנית אותה.
אמנדה! ליסי! תסתכלו עליי.
תיזהרו. נראה שיש שם מפלצת ימית.
פיראטים וזהב! פיראטים וזהב!
אני אוהבת את "הוליהוקס", אבא.
רוצות לראות הרבה זהב?
יש לנו תיבת אוצר מלאה.
יש שם מפלצת ימית, אבל אני וליסי ואמנדה התגברנו עליה.
לחיי "הוליהוקס", בנות. -לחיים, ליסי.
לחיים.
מה אתן עושות כאן?
היינו כאן כל היום. את בסדר?
כן. אני בסדר.
סקוט עדיין שם?
לא, הוא כבר איננו.
אבל אני לא.
רוצות ללכת לאכול משהו?
בהחלט. -אפשר ללכת לארוחת ערב ב"דבי'ס".
שוב פעם "דבי'ס"? -למה לא?
בסדר.
אני כבר באה. -טוב.
אני אהיה בסדר.
תרגום: גלית אקסלרד