PAGAL STIVENO KINGO ROMANĄ
„KOLONADOS TEATRAS“ SKOTAS LENDONAS
Skotai, tu - nuostabus!
Atėjau tik tavęs pamatyti!
Geriausia diena gyvenime!
Lygiai tokia pat kaip „Reliktuose“. Pagaminau ją tau.
Čia - stebuklinga lazdelė.
Ačiū.
Nenoriu autografo. Noriu tik, kad žinotum, kad pakeitei mano gyvenimą.
Tu pakeitei. Tu!
Gerai, ačiū, jau galime eiti į vidų.
APSAUGA
Pone Lendonai, atrodo, kad nesveikuojate.
Ne, man viskas gerai. Tikrai.
Gerai.
Žinot, kai paskutinį kartą ant rašytojo kambario durų kabėjo žvaigždė…
Taip. Ne gyvenimas, o svajonė.
Knygyno, kuris remia renginį, darbuotojai
labai norėtų ateiti ir pasisveikinti, jei galima.
Taip, galima. Tik duokite kelias minutes susikaupti, gerai?
Žinoma.
O varge.
Šūdas.
PIRMOSIOS PAGALBOS RINKINYS „MEDI-FIRST“
Pone Lendonai?
Nenoriu jūsų skubinti, bet jūsų jau laukia.
Pone Lendonai, girdite mane?
Pone Lendonai?
Gerai jaučiatės?
Pone Lendonai, girdite mane?
Jums viskas gerai?
Pone Lendonai!
Pone Lendonai.
Pone Lendonai, atidarykite duris.
Gerai jaučiatės?
Pone Lendonai?
- Pone Lendonai! - Sveiki.
Vonios kambario durys užsitrenkė, kai išėjau.
Gal paprašytumėte apsauginių jas atrakinti ir paimti mano telefoną?
Žinoma.
Aš pasiruošęs.
Eime.
Šįvakar pas mus svečiuojasi rašytojas, kurio nereikia pristatyti.
Po daugelio metų, parašęs dešimt bestselerių, jis tapo literatūros ikona.
Ponios ir ponai, šiltai pasitikite Skotą Lendoną.
Gera čia būti ir gera būti gyvam, ar ne?
Užrašas skelbia, kad baseine maudytis draudžiama!
O ką mes atsakysim, stovyklautojai?
Nerk stačia galva!
Kas pakabino užrašą?
Linksmybių gadintojai!
Prieš paskaitydamas ištrauką iš naujosios knygos…
…norėjau truputį papasakoti, kaip gimsta romanas.
Atsiprašau.
Neskubėk, Skotai.
Kas nutiko?
Kiekvienas…
…romanas…
tai… kova tarp rašytojo ir…
Kova tarp rašytojo ir istorijos.
O rašytojas, bent jau šitas…
visada stengiasi…
išsilaikyti ir išlaikyti kontrolę.
Istorija…
Šūdas.
- O Dieve. - Jums viskas gerai?
Pailsėk, žmogau.
- Ar ant jo rankos - kraujas? - Kas čia dedasi?
Gal kas nors gali…
paskambinti mano žmonai…
Ar čia yra gydytojas?
Labas, brangusis. Kiek valandų?
Čia ne jūsų vyras, ponia Lendon.
Čia gyd. Džansen iš Hadson Hilo Memorialinės ligoninės.
Jūsų vyrą atvežė šįvakar.
Ką? Kas nutiko?
Jis turėjo skaityti savo romano ištrauką „Kolonados teatre“, bet susmuko.
Minutėlę. Palaukite. Ar jam viskas gerai?
Ponia Lendon, manau, kad turėtumėte atvykti kiek galėdama greičiau.
Ačiū.
- Ponia Lendon, labai apgailestauju dėl… - Kur jis?
HADSON HILO MEMORIALINĖ LIGONINĖ
Regis, gyd. Džansen jūsų laukia viduje.
Jis kosėjo mašinoje, ne šiaip krenkštė.
Paskui nuėjau jo aplankyti į persirengimo kambarį…
- Gerai, ačiū. - Ponia Lendon.
- Taip. - Eime su manimi.
Labai ačiū. Dėkui.
Gyd. Morisai, prašau, surinkite 112. Gyd. Morisai.
- Gydytoja Džansen. - Sveiki, ponia Lendon.
Atvykote greičiau, nei tikėjausi. Tai gerai.
- Kur jis? - Vienu aukštu aukščiau.
Nė vienas iš mūsų čia nesame matę atsivėrusių senų žaizdų.
Jo plaučiai, vanduo…
Pagrindinė priežastis, neabejotinai, virusinės kilmės,
bet kol kas nežinome, kas tai per virusas,
tik tiek, kad jis įsismarkavo be galo greitai.
Jis pareikalavo atjungti jį nuo respiratoriaus.
Ką? Kodėl?
Jis nori pasikalbėti su jumis.
Ar jam labai blogai?
Jam 41,1° temperatūra, sutriko organų veikla.
Apgailestauju, ponia Lendon.
Jis laikosi dėl jūsų.
NAUDOJAMAS DEGUONIS JOKIOS UGNIES, JOKIŲ KIBIRKŠČIŲ
Labas.
- Lize? - Taip.
Man labai karšta.
Čia taip karšta.
Ar yra ledo?
Galite atnešti mums ledo? Prašau, gal galite atnešti truputį ledo?
Taip, žinoma.
Gerai. Ką gi, eime.
Eime prie telkinio.
Tiesiog nuropok, jei kitaip neišeina.
Ilgšis.
Ką - ilgšis?
Užstojo kelią.
Aukštesnis už medžius.
Niekaip neapeisi.
Ne. Kas nutiko?
Kas nutiko?
Kažkas iš…
…labai seniai.
Iš vaikystės.
Kažkas iš Polo.
Iš Polo?
O, tėveli!
Tėveli, padėk!
Polą apsėdo blogis!
Tėveli! Tėveli, padėk!
Polą apsėdo blogis! Tėveli!
Tu - užkrėstas.
Jis man įdrėskė.
Nuo tada…
Visus tuos metus…
kažkas buvo…
Tą padarė Polas?
Persikėliau į Ohoho mėnulį
iš oro uosto laukiamojo.
Persikėliau dar kartą.
Kelias vis dar užtvertas.
Nėra priėjimo prie telkinio.
Ne, pamėgink. Pamėgink.
Pamėgink. Pamėgink dar kartą.
Tu ir aš, Lize.
Tu ir aš.
O Dieve.
Kaip aš tave mylėjau.
Aš myliu tave. Baik.
Nekalbėk. Tik…
- Nebekalbėk. Verčiau patylėk… - Pasiklydau tamsoje.
Aš…
pasiklydau tamsoje.
O tu mane suradai.
Tu mane laikei.
Ne.
O, mažute.
Ne.
- Ne. - Mažute.
Neišeik.
Širdele.
Ne.
Ne, neišeik.
Neišeik.
Ne, neišeik.
Nemoku taip gyventi, brangusis.
Nežinau, kaip apie tai galvoti.
Tu žinotum. Tu…
Tu žinotum.
Tu sakei, kad kalbėjimas prilygsta žinojimui.
Tai ką man man sakyti? Ar sakyti…
Ar sakyti, kad pakratei kojas?
Ar sakyti…
kad nusprogai?
Šeri kirminus po velėna?
Važiuoji paslaptingu traukiniu?
Išleidai paskutinį kvapą?
Užvertei klumpes?
Nusibaigei?
Ne.
Iškeliavai į dausas?
Nežinau. Ką man sakyti?
Ką? Nežinau.
Nežinau, kaip apie tai galvoti.
Jokios ugnies.
Jokių kibirkščių.
Jokios ugnies.
Jokių kibirkščių.
Jokios ugnies. Jokių kibirkščių.
Jokios ugnies.
Jokių kibirkščių.
POLICIJA
Baze, kalba antrasis iš Šugatopo kelio.
Maniau, kad išvažiavote.
Nusprendžiau dar kartą pravažiuoti pro Lendonų namą.
Apėmė keista nuojauta. Po to išvažiuosiu.
Supratau. Išsijungiu.
Lize.
Sveikos.
Kas čia?
Čia - ledo ritulio lazda. Pasirašyta ledo ritulio lazda.
Radome jos vyro sporto reikmenų spintoje.
Tik vardo neišskaitau. Turbūt ledo ritulio žaidėjai - neraštingi.
Patricijus Bergeronas, jei lazdai kas nors nutiks, Metas tave nudės.
Tai koks planas?
Aš jį pulsiu, o kai jis parkris,
užgriūsite ant viršaus ir aš jį perkelsiu į Ohoho…
Perkelsi į tą vietą, į kurią buvai išėjusi.
Į Ohoho mėnulį?
Jėzau.
Gerai. Tikiuosi, tą šiknių kiaurai permerks.
Amanda, ar žinai, kodėl tapai antrininke?
Ir apklotas taip pat? Jis buvo abejose vietose vienu metu.
Atsiprašau, kas?
Apklotas, kurį geroji mamulė padovanojo mums per vestuves. Skotas jį dievino.
Ištekėjai už labai keisto vyro.
Skotas taip pat buvo antrininkas. Jis buvo antrininku prieš 8-eris metus.
Jis nieko neminėjo apie antrininkus, bent jau man.
Jis žinojo, kaip ten patekti, Lize,
bet abejoju, ar žinojo ką nors daugiau.
Ne, bet jis žinojo apie telkinį,
nes nuolat apie jį kalbėdavo, skaitydamas paskaitas.
Apie telkinį, iš kurio visi eidavome atsigerti.
Maniau, kad tai - metafora.
Dabar jau žinai.
Ką tu prisimeni?
Prisimenu, kad buvo labai gražu…
ir baisu.
Ir niekad nebenoriu ten grįžti.
Gerai, tada liksi čia su mumis.
Gerai, aš pasistengsiu.
O kaip tie žmonės ant suolų?
Tie, susupti. Kas jie?
Nežinau. Nenoriu kalbėti apie apsigaubusiuosius įkapėmis.
- Bet kas jie, tavo manymu? - Nenoriu apie tai kalbėti.
Gerai, atleisk.
Nešokinėk kaip įgelta…
Pati nešokinėk, jei nenori kalbėti apie tai, ko aš…
Baikit. Gerai, baikit abi.
Tiesiog eikit. Pasislėpkit. Eikit į vonią ir užsidarykit.
Kai ateis, jis turi manyti, kad aš čia - viena.
Aš atsimenu vieną dalyką.
Ne iš Ohoho mėnulio. Iš čia. Skoto žodžius.
Iškart po…
Paskutinį kartą, kai susipjausčiau, kai panirau į tamsą,
prieš jo mirtį.
Kažką apie istoriją. Jis sakė, kad tai - Lizės istorija.
Jis niekad nededikavo tau knygos, ar ne?
Ne. Aš jo prašiau to nedaryti.
Kodėl?
Nes jam išgarsėjus viskas pasikeitė.
Supranti, įsiveržė pasaulis.
Santuokoje reikia turėti asmeninį, slaptą kampelį.
Jei nebūtume jo turėję…
niekaip nebūtume išgyvenę to sumauto praturtėjimo ir išgarsėjimo.
Apie ką buvo istorija?
Nemanau, kad jis pasakė.
Jei ir pasakė, nepamenu. Atleisk.
Tikrai turi planą, kaip susidoroti su Dūliu?
Turiu.
Bet mums reikia kodinio žodžio, jei man jūsų prireiktų.
Saugaus žodžio. Taip, kokius naudoja „sadomazo“.
Ką? Jūs su Čarliu užsiiminėjote sadomazochizmu?
O Dieve, ne. Jam didžiausias nuotykis miegamajame buvo nenusimauti kojinių.
Koks tas žodis, Lize?
„Žalioji veja“.
Jei išgirsit, kad kalbu su juo…
Pala. Kodėl tu su juo kalbi?
Nes turiu su juo pasikalbėti. Turiu būti šalia jo.
Aš turiu būti šalia jo.
Neišlįskit, nebent išgirstumėte „Žalioji veja“. Tada galit jį pulti.
- Toks planas B? - Taip. Toks planas B.
Gerai, planas B - niekam tikęs. O planas A išvis be ryšio.
Tikrai, nepanašu, kad būtum gerai jį apgalvojusi, Lize.
Kartais reikia leisti istorijai pačiai atsiskleisti.
- Prašyčiau. - Ne.
- Meldžiu, baik šitas nesąmones. - Baik, ne.
Kartais reikia leisti istorijai pačiai atsiskleisti.
Į savo namus pasikvietei maniaką, suknistą beprotį!
- Nerėk. Ji žino, ką… - Tiesiog eikit ir pasislėpkit.
- Ji neturi plano! - Eikit į vonią. Uždarykit duris.
Ką turėčiau daryti?
Šūdas.
Eikit į vonią.
Noriu šlapintis.
Ne.
Lize?
Ką?
Noriu nusišlapinti.
Esi tinkamoje vietoje.
- Darla man neleidžia. - Patylėk.
Tu - suaugusi moteris, gali pakentėti.
Patylėkit. Abi patylėkit.
Pone Dūli.
Žinau, kad jūs čia.
Aš čia, poniut.
Jūs manęs nematot, bet aš jus - matau.
Meluojat.
Teprasmegsiu skradžiai, jei meluoju, poniut.
Kas jūsų rankoje? Ginklas?
Kodėl turėčiau būti ginkluota?
Susitikome, kad atliktume mainus, ar ne?
Šįvakar su jumis turiu kitų reikalų.
Atėjot manęs nužudyti, tiesa?
Žinot, tas daiktas, už kurio slepiatės, tas švyturys
buvo jūsų vyro.
Jis buvo didžiausias Skoto Lendono apdovanojimas.
Parduota 750 000 geriausio jo parašyto romano „Kapitono duktė“ kopijų.
Man smalsu, Džimai.
Tai yra, tikiuosi, tu nieko prieš, jei vadinsiu tave Džimu.
Jaučiu, kad susidraugavome.
Laikysiu tai sutikimu.
Kai kalbėdavo apie rašymą, Skotas visąlaik tai pasakydavo.
Sakė išmokęs to iš Dikenso.
SKOTAS LENDONAS „KAPITONO DUKTĖ“
Atėjau čia ne apie rašymą kalbėtis, poniut.
Ką?
Kas tu per stovyklautojas?
Nenori kalbėtis apie savo mėgstamiausią rašytoją.
„Pakelk mane, Skoti.“
- „Meilės pareiga.“ - Aš esu pranašas.
„Meilės pareiga“ - ji tavo mėgstamiausia.
Esu puikiausias stovyklautojas iš visų ir atėjau čia užtikrinti,
kad Skoto Lendono darbais būtų pasidalinta su visu pasauliu.
Skotas sakė, kad visi veikėjai romane turi būti panaudoti dukart.
Bet mūsų istorijoje tėra vienas veikėjas, panaudotas tik kartą.
Ir tai - Koulas.
Žmogus, pašovęs mano vyrą tame universitete Tenesyje.
Bet ir tu esi iš Tenesio. Tiesa?
- Džimas Dendis iš savanorių valstijos? - Užsičiaupk.
Tu pažinojai Koulą.
Žmogų, pašovusį mano vyrą. Tiesa?
Susipažinai psichiatrinėje ligoninėje, beprotnamyje.
- Užsičiaupk! - Taip.
Mudu su Skotu kalbėdavomės apie tokius kaip tu. Nuolat.
Vadindavome jus „kosmoso kaubojais“.
Dauguma jūsų - nepavojingi. Ar ne?
Bet ne judu su Koulu.
Užsičiaupk!
Porelė kosmoso kaubojų, sėdinčių psichiatrinėje ligoninėje
ir aptarinėjančių, kam priklauso Skotas Lendonas.
- O tu nesi didvyris. - Užsičiaupk!
- Nesi didvyris. - Užsičiaupk!
Tu tik išprotėjęs gerbėjas!
Užsičiaupk!
Patinka mano švyturys?
Čia ne tavo švyturys!
Jis - visų švyturys! Tai Skoto Lendono prizas!
Tu - mano prizas.
„Žalioji veja“!
Ei!
Šikniau tu, močkrušy! Dvėsk!
Nelįsk prie jos, šikniau!
Ei! Ateik čia! Gaudyk mane!
Lize!
Ot šūdas!
Mirk!
Atsiknisk!
Prakeiktas šunsnuki! Patrauk jį nuo manęs!
Pribaik jį.
Pagarbos!
Jokių žmonų!
Pagarbos!
Ką man bandai padaryti, poniut?
Visada reikia galvoti apie motyvaciją.
Atsižvelgti į sutapimus.
Paaiškinti situacijas.
Tai tikra nesąmonė!
Gyvenimas nėra toks!
Su kuo tu?
Niekad toks nebuvo.
Tikrovė - tai suknistas šuo.
Su kuo tu?
Kuris kažkaip įveikia 2 400 km ir grįžta namo po trejų metų.
Tu tik žmona! Tu - ne menininkė!
Tikrovė yra Ralfas.
Tu nesi poetė!
Tikrovė yra Ralfas.
Tu su juo tik miegojai!
Kur dingai?
Tu - šlykšti!
- Žinau, kad esi čia. - Nebūk savanaudė!
- Kodėl nesidalini? - Žinau.
Dalinkis su pasauliu!
Ateik.
Ateik čia.
Kur tu?
Pasakysiu vieną dalyką, poniut.
Tu namo negrįši.
Tu buvai didžiausia klaida jo gyvenime!
Ateik!
Nagi!
Tu - buka kalė!
Bijai?
Užsikrušk! Aš esu švyturys.
- Ateik. - Aš - pranašas.
Nagi! Ateik čia!
Padėk man.
Štai kur tu.
Išvertė Sandra Siaurodinė