ПО ЕДНОИМЕННИЯ РОМАН НА СТИВЪН КИНГ
ТЕАТЪР "КОЛОНЕЙД", СКОТ ЛАНДЪН
СКОТ ЛАНДЪН
Скот, ти си върхът!
Дойдох да те видя!
Най-щастливият ми ден!
Същата е като в "Реликви". Направих я за теб.
Вълшебна пръчица.
Благодаря.
Не искам автограф, а само да знаеш, че промени живота ми.
Ти го направи. Ти!
Благодаря. Да влизаме.
Г-н Ландън, имате лоша кашлица.
Не, аз... Нищо ми няма. Добре съм.
Добре.
За последен път писател е имал звезда на гримьорната...
Да. Сбъдната мечта.
Служителите в книжарницата, която спонсорира събитието,
искат да дойдат да ви поздравят.
Разбира се. Дайте ми няколко минути да се приготвя.
Естествено.
О, боже.
Мамка му.
ПЪРВА ПОМОЩ
Г-н Ландън?
Не ви припирам, но ви чакат.
Чувате ли ме?
Г-н Ландън?
Добре ли сте?
Г-н Ландън, чувате ли ме?
Зле ли ви е?
Г-н Ландън!
Г-н Ландън, отворете.
Зле ли ви е?
Г-н Ландън?
Г-н Ландън!
Вратата на тоалетната се заключи.
Викнете охраната да отвори, за да си взема телефона.
Добре.
Готов съм.
Хайде.
Тази вечер ни гостува автор, който няма нужда от представяне.
След години на това поприще и много книги, станали бестселъри, той е жива икона.
Дами и господа, моля, посрещнете Скот Ландън.
Радвам се, че съм тук. Не е ли страхотно да си жив?
Табелата забранява плуването в басейна!
И как отговаряме, къмпингари?
Гмурни се веднага!
Кой е сложил тази табела? - Смешниците полицаи.
Преди да ви почета от новата си книга...
...ще ви кажа няколко думи за създаването на романите.
Извинете.
Спокойно, Скот.
Какво става?
Всеки...
...роман...
е... битка между автора и...
Битка между автора и сюжета.
И авторът, говоря за себе си,
винаги се опитва
да удържи фронта, да контролира сюжета.
Сюжетът...
Мамка му.
О, боже. - Добре ли сте?
Почини си.
Това на ръката му кръв ли е? - Какво става?
Някой...
Обадете се на жена ми...
Има ли лекар в залата?
Здравей, скъпи. Колко е часът?
Не е съпругът ви.
Обажда се д-р Джентзън от болница "Хъдзън Хил".
Приехме съпруга ви.
Какво? Какво се е случило?
Бил е в театър "Колонейд" да представи книгата си и е припаднал.
Чакайте малко. Той добре ли е?
Г-жо Ландън, мисля, че трябва да дойдете възможно по-скоро.
Благодаря ви.
Г-жо Ландън, съжалявам... - Къде е той?
БОЛНИЦА "ХЪДЗЪН ХИЛ"
Д-р Джентзън ви очаква.
В колата кашляше, и то доста.
Отидох при него в гримьорната...
Благодаря ви. - Г-жо Ландън.
Да. - Елате с мен.
Благодаря ви много.
Д-р Морис, обадете се на 112.
Д-р Джентзън. - Здравейте.
Не очаквах да дойдете толкова бързо. Чудесно.
Къде е той? - На горния етаж.
Не бяхме виждали отваряне на стари рани.
Дробовете му, водата...
Причината със сигурност е вирус и засега нямаме представа какъв е,
но знаем, че поразява с невероятна скорост.
Настоя да изключим кислорода.
Какво? Защо?
За да говори с вас.
Зле ли е?
Температурата му е 41,1 градуса и органите му отказват.
Съжалявам.
Държи се заради вас.
ВНИМАНИЕ, КИСЛОРОД! БЕЗ ОГЪНЧЕ НЯМА ИСКРА
Здравей.
Лизи? - Да.
Целият горя.
Горещо е.
Има ли лед?
Може ли малко лед? Донесете ни лед, моля.
Да, разбира се.
Добре. Хайде, да вървим.
Да отидем при басейна.
Пропълзи дотам, ако се налага.
Дългия.
Какво за него?
Препречил е пътя.
По-висок е от дърветата.
Няма друг път.
Не, не. Не. Какво се е случило?
Какво е станало?
Нещо от...
...от много отдавна.
От детството ми.
Нещо от Пол.
От Пол ли?
Тате!
Тате, помогни ми!
Злото погълна Пол!
Тате! Тате, помощ!
Злото погълна Пол! Тате!
Заразен си.
Той ме одраска.
И оттогава...
През всичките тези години...
нещо се опитва...
Това е от Пол?
Отидох в Буя Мун
от чакалнята на летището.
Отидох отново.
Пътят е запречен.
Не мога да стигна до басейна.
Не, опитай пак. Опитай.
Опитай. Опитай отново.
Аз и ти, Лизи.
Аз и ти.
Боже мой.
Колко много те обичах.
И аз те обичам. Обичам те. Престани.
Не говори. Просто...
Пази си силите... - Лутах се в мрака.
Бях...
Лутах се в мрака.
А ти ме намери.
Прегърна ме.
Не, не.
Не. Не.
О, скъпа.
Не.
Не, не. - Скъпа.
Не си отивай.
Миломое.
Не, не.
Не, не си отивай.
Не си отивай.
Не, не си отивай.
Не знам как да живея така, скъпи.
Не знам как да го приема.
Ти щеше да знаеш. Ти...
Ти щеше да знаеш.
Казваше, че изречеш ли нещо, то оживява.
Тогава... какво да... Как да го нарека? Дали е...
Да кажа ли, че си гушнал букета?
Или да кажа,
че си пукнал?
Сандвич от пръст ли гризеш?
Или хвана среднощния експрес?
Дървото ли гризна?
Опъна петалата?
Ритна камбаната?
Не. Хвърли топа?
Не знам. Какво да кажа?
Какво направи? Не знам.
Не знам как да го приема.
Без огънче
няма искра.
Без огънче
няма искра.
Без огънче няма искра.
Без огънче
няма искра.
Централа, тук Втори на "Шугъртоп Роуд".
Смяната ти свърши. - Реших да мина покрай дома на Ландън.
Имам странно предчувствие. После приключвам.
Прието. Край.
Лизи.
Здравейте.
Какво е това?
Хокеен стик. С автограф.
Беше при купите на мъжа й.
Не разчитам името. Хокеистите са неграмотни.
Патрис Бержерон. Ако стикът пострада, Мат ще те убие.
Какъв е планът?
Ще го съборя на пода, скочете върху него, аз ще го отведа в Буя...
Ще го заведеш на онова място.
В Буя Мун?
Божичко.
Чудесно. Дано негодникът прогизне.
Аманда, знаеш ли защо беше двойник?
И одеялцето. Беше и на двете места.
Кое?
Одеялцето. Маминка ни го даде като сватбен подарък. Скот го обожаваше.
Омъжи се за голям особняк.
И Скот беше двойник. Беше двойник преди около осем години.
Не ми е споменавал нищо за двойници.
Той знаеше как да стигне там,
нищо друго.
Знаеше за басейна.
Споменаваше го във всичките си лекции.
Басейнът, където всички ходехме да пием.
Мислех, че е метафора.
Сега вече си наясно.
Какво си спомняш?
Помня, че беше красиво.
И ужасно.
Не искам никога да се връщам там.
Ще останеш тук с нас.
Добре, ще се опитам.
А хората по пейките?
Покритите. Кои са те?
Не знам. Не искам да говоря за забулените.
Как мислиш, какво са? - Не искам да говоря за това!
Добре. Извинявай.
Не се пали...
Ти не се пали, щом не... Говориш за неща, които не...
Престанете и двете.
Хайде. Скрийте се. Затворете се в банята.
Нека си помисли, че съм сама.
Аз... Спомням си едно нещо.
Не от Буя Мун, а оттук. Нещо, което Скот каза.
Точно след...
Последния път, когато се рязах, когато ме обзе мракът.
Преди да умре.
За някаква история. "Романът на Лизи", каза той.
Не ти е посвещавал книга, нали?
Не е. Така го бях помолила.
Защо?
Когато стана известен, всичко се промени.
Светът ни връхлетя.
Трябваше ни усамотено място за брака ни, тайно място.
Ако нямахме такова...
Богатството и славата щяха да ни съсипят.
За какво беше историята?
Не ми каза.
И да е казал, аз не помня. Съжалявам.
Наистина ли имаш план как да се справиш с Дули?
Да.
Но ни трябва парола.
Нещо като спасителна дума, като в садо-мазото.
Какво? С Чарли сте правили садо-мазо?
Не. Представата му за извратено бе да го прави с чорапите.
Каква дума, Лизи?
"Грийнлоун."
Ако чуете, че му казвам...
Чакай, защо да говориш с него?
Защото се налага, за да го доближа.
Излезте, ако чуете "Грийнлоун". Тогава го съборете.
Това ли е резервният план? - Да.
Резервният план е скапан. А основният е глупав.
Да, Лизи, не звучи да е добре обмислен.
Понякога оставяш сюжета да се развие сам.
Много те моля! - Не, не.
Престани с тези глупости. - Стига.
Понякога оставяш историята да се разкаже сама.
Поканила си луд, откачен идиот в дома си!
Не викай. Знае си... - Скрийте се.
Няма план! - Затворете се в банята.
Какво да правя?
По дяволите.
Отивайте в банята.
Пишка ми се.
Не.
Лизи?
Какво?
Пишка ми се!
На точното място си.
Дарла не ми дава. - Стига!
Не си бебе, ще стискаш.
Млъкнете и двете. Тихо.
Г-н Дули.
Знам, че сте тук.
Тук съм, мадам.
Не ме виждате, но аз ви виждам.
Лъжете.
Ако лъжа, да умра.
Какво държите? Пистолет ли?
Защо да съм с пистолет?
Нали ще правим размяна?
Имам по-друга работа с вас тази вечер.
Дошли сте да ме убиете ли?
Това, зад което се криете, този фар,
беше на мъжа ви.
Най-голямата награда на Скот Ландън.
Продадени 750 хил. екземпляра от бестселъра му "Дъщерята на моряка".
Любопитна съм за едно нещо, Джим.
Нали... Може ли да те наричам Джим?
Чувствам те като приятел.
Приемам това за "да".
Когато говореше за писането си, Скот споменаваше нещо.
Бил го научил от Дикенс.
ЛАНДЪН, "ДЪЩЕРЯТА НА МОРЯКА"
Не съм дошъл да си говорим за писане.
Какво?
Какъв къмпингар си ти?
Да не искаш да говориш за любимия си автор!
"Телепортирай ме, Скоти!"
Дългът на любовта. - Аз съм пророк.
Дългът на любовта ти е любимо.
Аз съм най-заклетият къмпингар и идвам да се уверя,
че творбите на Ландън ще бъдат споделени с всички.
Скот казваше, че всеки образ в роман трябва да се използва два пъти.
Но в историята ни има герой, използван само веднъж.
Това е... Коул.
Човекът, който застреля мъжа ми в университета в Тенеси.
Но ти си от Тенеси, нали така?
Джим Денди от щата на доброволците? - Млъкни.
Познавал си Коул.
Човекът, който застреля мъжа ми. Нали?
Познавал си го от психиатричната клиника.
Млъкни! - Да.
Със Скот често си говорехме за хора като вас.
Наричахме ви "космически каубои".
Повечето сте безобидни, нали?
Но не и вие с Коул.
Млъкни! Млъквай!
Двама космически каубои седят в лудницата
и обсъждат на кого принадлежи Скот Ландън.
Не си никакъв герой. - Млъкни!
Не си герой. - Млъквай! Млъкни!
Ти си просто един луд фен.
Млъкни! Млъкни!
Харесва ли ти фарът ми?
Не е твой!
Той е на всички. Това е наградата на Скот Ландън!
Ти си моята награда.
"Грийнлоун"! "Грийнлоун"!
Мамка ти, копеле! Умри!
Не я докосвай, кучи сине!
Ела насам. Пипни мен!
Лизи.
Мамка му.
Умри, умри!
Пукни!
Копеле гадно. Махнете го от мен!
Убий го!
Почит!
Никаква съпруга!
Почит!
Какво правите с мен, мадам?
Винаги с едно наум за мотивите.
За съвпаденията.
Обяснение на ситуациите.
Пълни глупости.
В живота не става така.
С кого сте?
Никога.
Реалността е гадно псе.
С кого сте?
Някак си изминава 2500 км и се прибира у дома три години по-късно.
Вие сте само една съпруга. Не сте творец!
Реалността е Ралф.
Не сте поет!
Реалността е Ралф.
Само спяхте с него!
Къде отиде?
Противна сте!
Знам, че си тук. - Не бъдете егоистка!
Защо не споделите? - Знам.
Споделете със света.
Ела тук.
Ела.
Къде си?
Едно нещо ще ви кажа.
Няма да си идете вкъщи.
Вие сте най-голямата му грешка!
Ела!
Хайде де.
Тъпа, невежа кучка!
Или те е страх?
Разкарай се. Аз съм фарът.
Хайде, ела. - Аз съм пророк.
Хайде, ела тук!
Помогни ми.
Ето те.
Превод на субтитрите Анна Делчева