Історія Лізі
ЗА РОМАНОМ СТІВЕНА КІНҐА
ПОЛІЦІЯ КЛІВЗ МІЛЛЗ
МУНІЦИПАЛЬНА ПОЛІЦІЯ МЕНА
Говорить п'ятий.
Говорить станція. Що там, Денні?
Біля будинку Лендонів тихо. Їду додому, хоч висплюся.
Бекман покинув пост о 1:25. Прийняв.
По дорозі заїду до її сестри. Вона…
Вона не вдома.
СПОЧИВАЙ З МИРОМ
Якщо він підійде заблизько, штрикни його цим.
Прямо в шию, ясно?
Я люблю тебе, татку.
І я тебе люблю, малий.
ПОЛ ЛЕНДОН
Амендо…
чашка гаряча, тому я потримаю.
Скотт дав мені напитися, але не какао.
Це була холодна вода.
Прекрасна вода.
Це «Мальви!» Швидше!
Це ж «Мальви».
Лізі.
ТИ ВСЕ ЩЕ ХОЧЕШ ДОДОМУ?
Так.
ДУМАЙ ПРО СКОТТІВ КАБІНЕТ.
Картини. Маяк.
Амендо.
ДОПОМОЖИ МЕНІ
Я допоможу тобі, Лізі.
Тільки забери мене додому.
Забери мене додому, Лізі. Додому!
Так. Я заберу тебе.
Добре.
ДОПОМОЖИ МЕНІ, ЛІЗІ
Допоможи.
Привіт.
Ти в порядку?
Він приходив сюди?
Якщо він вернеться, ми будемо готові.
Глянь, що я знайшла.
Отаке. Думаю, це перцевий балончик.
І…
Це теж якийсь балончик.
Наша сестра їх дуже любить. А це… перцевий пістолет.
Уб'ємо його перцем.
А це цікаво. Зветься «крикун»,
це голосний сигнал тривоги,
можна спробувати його відлякати або оглушити…
А це електрошокер, про який я тобі розповідала…
«Дякую, Дарло». Нема за що.
Як ти?
Я б іще щось знайшла,
але без неї будинок такий моторошний…
Ого. Ти багато спакувала. Робиш успіхи. Це добре.
Може, ти теж якір.
Не хочу, щоб обидві мої сестри там застрягли.
Добре.
Я ще не пила кави.
Лізі?
Лізі!
Виходь. Де ти поділася?
От чорт.
Лізі. Лізі!
Квіти. Можна торкнутися? Це безпечно?
Якось я забрав квітку з собою, але вона одразу зів'яла.
Лізі!
Дарла.
Лізі, що сталося? Де ти була?
Я знала, що ти не повіриш, якщо не покажу.
Скотт казав правду. Вода помагає.
-Що? -Я була в Місячному Колі.
-Ні. -Так.
Аменда також там. Якась її частка.
Ясно. Ти мене лякаєш.
Дивись, я принесла квітку звідти.
-Це якийсь фокус? -Ні.
-Лізі, мені це не подобається. -Знаю. Пробач.
Я хочу додому.
-Ні. -Я посиджу вдома.
-Хочу назад у ліжко. -Ви з Амендою мені потрібні.
Мені потрібні сестри.
Він нас уб'є.
-Дулі? -Дулі.
Це реально.
-Так. -Професор Дешміль, це Ліза Лендон.
Не хочу з вами говорити. Я вже все пояснив.
Я лише хотіла…
Я хотіла сказати, що я…
планую подати на вас позов на пів мільйона доларів за домагання.
Міс Лендон, я…
Адвокати радили просити три,
але я подумала, що ви стільки не зберете.
А пів мільйона зберете, якщо продасте акції
знімете все з пенсійних рахунків і продасте будинок.
-Міс Лендон, пробачте. Мені дуже жаль. -О боже.
Скотт сказав би на це:
«Якби "пробач" було дощем, Сахару б затопило».
Проте я зміню свою думку, якщо ви мені допоможете.
Авжеж. Я на все готовий.
Добре. Якщо Дулі зв'яжеться з вами…
Міс Лендон, я ж казав…
Послухайте мене! Послухайте.
Послухайте мене.
Якщо з вами зв'яжеться Дулі,
скажіть, що я передумала, що схаменулася,
і чекаю його в кабінеті Скотта сьогодні о 22:00.
Ви говорите як людина,
яка напрошується на неприємності, місіс Лендон.
Вам це знайомо, правда ж?
Ще одне. Це відверта брехня,
та я подумала, що ви роками розповідали,
що врятували життя Скотту,
тому будете не проти.
Подзвоніть в поліцію Клівз Міллз, поговоріть з шерифом Річардсом
і скажіть, що подзвонив ваш ручний маніяк
і сказав, що поліція його налякала.
Розумієте, про що я прошу?
-Так, я… Але… -Розумієте.
Ви мене зрозуміли?
Ваші погрози пусті. Я звернувся до адвоката, і він сказав…
То у вас є адвокат? А в мене їх багато.
А ще 60 мільйонів доларів,
якщо я вирішу витрахати вас у сраку, то вона ще довго кровитиме.
Містере Дулі, це Ліза Лендон.
Я навідаю сестру в Оберні,
-а тоді приходьте сюди о 20:00… -Стоп. Ні.
Перемотуй. Це було жахливо.
М-ре Дулі, це Ліза Лендон. Не кривдьте мене. Ви перемогли, все забирайте.
Приходьте до мене о 20:00, і я обіцяю…
-Це жахливо. Я не можу. -Не годиться.
Містере Дулі, це Лізі Лендон.
Ви перемогли. Я віддам усе, що хочете.
Приходьте сюди о 20:00. Я не дзвонитиму в поліцію, але не кривдьте мене.
Більше не кривдьте мене.
Добре вийшло.
Це все геть не добре.
Ти ж знаєш, що робиш?
Коли Скотт їздив з туром на підтримку книжки,
він завжди починав презентацію з тих самих слів.
Говорив про боротьбу.
Казав, що кожен роман – це боротьба між автором й оповіддю,
і автор завжди тримається за неї,
та в якусь мить відпускає, і вона розвивається без нього.
Ось що я пробую зробити.
Усе ж закінчиться щасливо?
Не знаю.
Вітаю. Ми прийшли до сестри.
Авжеж. Ви мусите знати.
Аменда, міс Дебушер, почала говорити, але перестала.
Доктор Ґолд пропонує ввести їй катетер, бо вона не рухається.
Ясно. Дякую.
Авжеж не рухається. Вона ж деінде. У Місячному Колі.
Так. Там тисячі таких, як вона.
І вона серед них.
Так, бо вона двійник.
-А ще якір. -Так.
Вибач, але я не розумію.
Не треба розуміти.
-Не треба, але я хочу. -Боже, перестань.
Привіт.
Амендо, це я, Дарла.
Глянеш на мене?
Піратські кораблі для маленьких дівчаток.
Це було так давно.
Повертайся, ти нам потрібна.
Так закінчиться твоя історія?
Вона проведе тут наступні 20 років і пісятиме через трубочку?
МАЛЬВИ
Скотт знав, хто ти.
Він знав, що ти себе ріжеш.
Як і він.
Він знав, що ти теж тікаєш.
Коли ти востаннє втекла, він пішов по тебе.
Він допоміг тобі, але знав, що це може повторитися,
тому домовився про цю палату.
Він усе передбачив.
Навіть Джима Дулі.
Дай знати, що мене чуєш?
Амендо, що він зробив?
Як він тебе повернув?
Приходить зло.
І тоді ти себе ріжеш.
Щоб його випустити.
Я все про це знаю.
Я давно цього навчився. Ще в дитинстві.
Це залишиться між нами.
Він мене поцілував.
Що?
Це була холодна вода. Прекрасна вода.
Сказав, що вона з озера.
З Місячного Кола.
Як? Я вас бачу. Я вас бачу.
Не могла встати. Це було жахливо.
Жахливо.
Він казав, що ти прийдеш по мене,
бо прийшла по нього, а тепер прийшла по мене.
-Прийшла. -Скотт?
Скотт таке сказав?
Коли він це сказав?
Це було…
Після минулого зриву, незадовго до його смерті.
Він сказав, що… я мушу повернутися,
що я мушу вернутися додому, бо я тобі потрібна.
-Це правда. -Я тобі потрібна.
Ти мені потрібна.
Ви мені потрібні.
Ви обидві мені потрібні, бо мене хочуть скривдити.
-Мене хочуть убити. -Що?
-Що скажемо лікарю? -Що?
Що йому сказав би Скотт?
Скотт…
Скотт?
Гей.
Що робиш?
Це «Люди ночі»?
Щойно отримав від Карсона, мого шановного редактора.
Глянь.
«Трохи затягуєш, старий»?
Не віриться, що він це написав. Виправиш чи боротимешся?
Виправлю. Він має рацію.
Сцена возз'єднання неправдоподібна.
З іншого боку, глянь на це.
Як гарно.
РАЛЬФ ВЕРТАЄТЬСЯ ДОДОМУ ЧЕРЕЗ ТРИ РОКИ
Не розумію, до чого тут редактор.
Що б він сказав, якби в моїй книжці з'явився коргі Ральф?
Сказав би, що ти затягуєш.
Ми, романісти, повинні переживати за мотивацію,
боятися збігів
і описувати ситуації, а це повне лайно.
У житті все інакше. Завжди було.
Реальність – це пес, який долає 1500 миль
і вертається додому через три роки.
Ральф – це реальність.
Непогана наліпка на бампер.
Любусю, потанцюй зі мною.
Маю поїхати в місто у справах.
-Вернуся об… -Нахер місто. Нахер справи.
Життя коротке. Любусю, потанцюй зі мною.
Ральф.
Так.
Обережно. Будемо спускатися.
Усе добре.
Отак.
Міс Дебушер.
Нам потрібен доктор Албернесс. Я їду додому.
Ми провідували її. Просто…
Ми говорили з нею, як ви й радили… і вона отямилася.
Це все?
Так, і я хочу додому.
Не думаю, що це наймудріше…
Це ви?
Так.
Ви в хорошій формі.
Дякую.
Амендо, що останнє ви пам'ятаєте?
Я… Різала себе.
Я була вдома.
Я різала себе, а тоді приїхала Лізі, а ще Дарла… вони приїхали,
і я прокинулася… тут.
Було відчуття, що я прокинулася.
Прокинулася, бо… вони мене покликали.
Я…
Я чув про таке.
Подібні випадки описані в «Психологічних типах» Юнґа.
Я з таким не стикався.
Якщо чесно, я… я вражений.
Ого! Брюс Спрінґстін?
Це ж Бос. Тобто…
Ви знайомі?
Так. Мав перепустку за лаштунки. Амендо…
Він був люб'язний чи дуже зарозумілий?
Дуже люб'язний.
Амендо, я… я думаю, що вам варто побути тут кілька днів,
щоб переконатися, що все добре.
Я ціную все, що ви для мене зробили, докторе Албернесс,
але я мушу негайно поїхати.
Ми не відходитимемо від неї ні вдень ні вночі.
-Г'ю. -Г'ю.
Також я домовлюся про постійний догляд.
Не думаю, що мені потрібен догляд…
Думаю, тобі знадобиться догляд,
і ми з Г'ю й лікарями про це поговоримо.
-Ні. Лізі… -Це необхідно.
Добре.
Добре. Це дуже незвично. Принаймні здайте аналізи.
Ні!
Г'ю, знаєте, що на це сказав би Скотт?
«Не аналізуйте. Користуйтеся».
Прийміть дар.
Ел Ґор. Люблю його.
Я за нього голосувала.
Він так багато зробив. Ви знали, що в нього «Оскар»?
Ви його лікували? Знаю, вам не можна розголошувати, але мені цікаво.
Скотт теж його любив.
Гарне фото.
Ви тут дуже красивий.
Сюди. Він придурок чи мені здалося?
Він придурок.
Ел Ґор.
У мене аж труси змокріли.
Я забула, як було тихо й спокійно, поки ти була кататонічна.
Ми її забрали. Це найголовніше. Ми її забрали.
Це добровільна госпіталізація. Не можна тримати мене силою.
Боже, от і очікувана вдячність.
Я вам вдячна.
Ви й не уявляєте. Дякую вам. Дякую.
Усе добре.
Так.
-Ні. Сюди. -Ні, люба.
Машина там.
Я знала, що відходжу туди,
але не могла цього зупинити, а тоді…
я думала, що лишуся там назавжди…
О боже.
Лізі, ти мене врятувала.
Бо ти їй потрібна. І мені теж.
Ми тебе любимо, стара бешкетнице.
Лізі, зупинися. Будь ласка.
-Зупинися, Лізі. -Що? Ні. Зараз буде злива.
Хочу подивитися на грозу.
-Лізі, прошу, зупинися. -Добре.
Розкажи мені все.
До дощу.
Ти все зрозуміла?
Він звичайний псих.
Він заздрить тобі й хоче тебе. Що тут складного?
Розумієш, чому їй не можна в поліцію?
Розумію. У мене є пістолет.
Нема, бо Дарла викинула його в річку,
-тому більше нема. -Ви скажені.
Як не називай, ні Банелли, ні Місяного Кола не існує.
-Дарло, ти ж усе бачила. -Бачила, як ти зригнула воду їй у рот.
Це все? Більше ти нічого не бачила?
-Перестань. -Ні.
Ні! Він мене скривдив. Зачепив мене.
Якщо зачепить мене ще раз, то це буде для нього востаннє.
Ти була його сталевою опорою. Завжди, з самого початку.
Скотту опори не бракувало.
У дитинстві, і він втратив її, щоб пережити дитинство.
Амендо, що він тобі розповів? Що він розповів?
-Він міг мене вбити. -От і дощ.
-Що? -Він міг мене вбити.
Не лише…
увімкнене світло, посуд у раковині, незастелене ліжко,
повсюди крихти…
На столі були крихти, бо він їв твої харчі, Мендо,
як Золотоволоска.
У мене вдома? Він був у мене вдома? Він…
-Уб'ємо його. -І запах.
Не знаю, чи то піт, чи брудні ноги. Там був цей запах…
Дулі був там, коли я прийшла по пістолет.
Мабуть. Він був там, бо він придурок.
Напевно, спостерігав за мною.
З-під ліжка або з шафи.
Треба його вбити.
Амендо, боже!
Чорт!
Лізі.
Ти б змогла його вбити?
Так.
І сховати тіло там?
Так!
-Допомогти? -Так.
Так!
-Амендо! -Так! Так.
-Амендо! -Амендо.
Допоможеш нам його вбити?
Так. Залюбки його вб'ю.
Вб'ємо його нахер.
-Вб'ємо нахер! -Вб'ємо!
Вб'ємо його нахер!
-Так! -Вб'ємо його нахер!
Так! Вб'ємо нахер!
Містере Дулі, це Лізі Лендон. Ви перемогли.
Я віддам усе, що хочете.
Приходьте сюди о 20:00. Я не дзвонитиму в поліцію.
Та не кривдьте мене, благаю.
Бачу, ви застали дощ.
І мені дуже сподобалося. Як ви тут?
-Добре. -Так?
Шериф Річардс каже, що це безглуздя скоро закінчиться.
Він говорив з професором,
і той сказав, що ваш переслідувач поїхав з міста.
Прекрасна новина.
Так.
Ви в це вірите?
Ви ж самі казали, що такі типи з'являються й зникають.
Може, він хоче нас перехитрити.
Сьогодні на зміні мало полісменів.
Я не проти вас стерегти.
Краще відпочиньте.
Добре. У вас мій номер і номер відділка на швидкому наборі?
Так. Подзвоню, як щось станеться.
-Домовилися. -Дякую.
А ви сохніть. І щоб без пригод.
Сказала, що подзвоню, якщо буде потрібен.
Не хочу наражати вас на ризик.
Ми б ризикували менше, якби Дарла не викинула пістолет.
Забудь про пістолет. Ми все продумали.
Він не чекатиме трьох проти одного.
-Ні. -Так.
Лізі, ще одне:
з обох боків стежки росте отруйний плющ.
О боже, то не торкайся його!
Просто… забери її до себе. До Аменди не йдіть.
Так, я не дурна.
Та спершу в кафе.
Хочу чізбургер і картоплю фрі, підсмажену начорно.
Я знаю, що ти любиш.
А ще знаю, що любиш ти.
Ти про що?
-Про полісменів у формі. -О боже.
-Ти фліртувала з копом. -Неправда! Я…
Не насміхайтеся з мене.
Він прийде.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська