PO ROMANU STEPHENA KINGA
Tu petka.
Tu postaja. Povej, Danny.
Pri Landonovih je mirno. Domov se grem naspat.
Beckman, odhod ob 1.25. Zapisano.
Na poti domov se bom ustavil v hiši njene sestre.
Ni je doma.
POČIVAJ V MIRU
Če pride preblizu, ga zbodi.
Naravnost v vrat, prav?
Rad te imam, oči.
Tudi jaz te imam rad.
Amanda.
Vroč je, zato ti ga bom pridržala.
Scott mi je dal pijačo, ni bil kakav.
Bila je hladna voda.
Čudovita voda.
Rožlin je! Hitreje!
Rožlin je! Rožlin je!
Lisey.
BI ŠLA ŠE VEDNO RADA DOMOV?
Ja.
MISLI NA SCOTTOV KABINET
Slike. Svetilnik.
Amanda.
POMAGATI MI MORAŠ
Pomagala ti bom, Lisey.
Samo domov me spravi.
Domov me pelji, Lisey.
Ja. Ja. Domov te bom peljala.
Dobro.
POMAGAJ MI, LISEY
Pomagaj mi.
Živjo.
Si dobro?
Tu je bil, ne?
Če se bo vrnil, sva založeni.
To sem našla.
Tole, mislim, da je solzivec.
In…
Tudi to je solzivec, se mi zdi.
Najina sestra jih ima rada. To je nekakšna pištola solzivec.
S solzivcem ga bova ubili.
To je zanimivo. Imenuje se "kričač". Po mojem je glasen.
Mogoče ga bova preplašili ali bo oglušel.
In to je paralizator, ki sem ga omenila.
"Hvala, Darla." Ni za kaj.
Kako si?
Gotovo bi našla še kaj, ampak njena hiša je brez nje še srhljivejša.
Veliko si spakirala. Napreduješ. Dobro.
Tudi ti si lahko sidro.
Ne morem tvegati, da bi obe sestri ostali tam.
Prav. Prav.
Danes še nisem spila kave.
Lisey?
Daj no. Kam si šla?
Drek.
Lisey. Lisey, Lisey!
Osupljive rože. Se jih smem dotakniti? Je varno?
Eno sem nekoč nesel s sabo. Takoj je ovenela.
Lisey!
Darla.
Lisey, kaj je bilo to? Kam si šla?
Ne bi mi verjela, če ti ne bi pokazala.
Scott je imel prav. Voda je najboljša.
-Kako? -Na Lunabuni sem bila.
-Ne, ne. -Ja.
Tudi Amanda je tam. Del nje.
-Ja, prav. Plašiš me. -To sem ti prinesla od tam.
-Ukana je, ne? -Ne.
-To mi ni všeč, Lisey. -Vem, da ti ni. Žal mi je.
Domov hočem.
-Ne. -Malo bi šla domov.
-In v posteljo. -Ne, potrebujem vaju z Amando, sestri.
Ubil nas bo.
-Dooley? -Dooley.
To je resnično.
- Ja? -Profesor Dashmiel, tu Lisa Landon.
Nočem govoriti z vami. Razložil sem vam že.
Samo…
Hotela sem vam povedati,
da premišljujem, da bi vas tožila za pol milijona za nadlegovanje.
Gospa Landon…
Odvetniki so hoteli tri milijone, pa vem, da nimate toliko.
Pol milijona pa… Če bi prodali delnice,
izpraznili pokojninski račun, prodali hišo, pa bi zmogli.
-Opravičujem se. Resnično obžalujem. -O bog. Veste, kaj bi rekel Scott?
Če bi bilo opravičilo dež, bi bila Sahara pod vodo.
Lahko pa bi nekaj naredili, da bi si premislila.
Seveda. Karkoli.
Prav. Če vas bo Dooley poklical…
-Gospa, povedal sem vam… -Poslušajte me! Poslušajte me!
Poslušajte me! Če bo Dooley stopil v stik z vami,
mu recite, da sem si premislila, da me je srečala pamet,
in da se dobim z njim nocoj v moževem kabinetu ob desetih.
Zdi se mi,
da boste zabredli v hude težave.
No, vi že veste, kako je to, kajne?
Veste, kaj? To je debela laž.
Ampak ker že vsem govorite, da ste mojemu možu rešili življenje,
vas ne bo motilo.
Pokličite policijo v Cleaves Millsu in načelniku Richardsu
povejte, da vas je obsedenec klical
in rekel, da ga je preplašila policija. Razumete, kaj zahtevam?
-Ja, ampak… -Razumete.
Me razumete?
Prazne grožnje. Moj odvetnik je rekel…
Odvetnika imate? A tako. Jaz imam celo skupino.
Imam pa tudi 60 milijonov dolarjev.
Če se tako odločimo, vas zjebemo do konca.
G. Dooley, tu Lisa Landon. Sestro grem obiskat v Auburn.
-Dobiva se ob 22.00. -Stoj. Prevrti nazaj. Grozno je bilo.
G. Dooley, tu Lisa Landon. Prosim, ne poškodujte me. Zmagali ste.
Dobiva se ob 22.00 Obljubim, da ne bom…
-Tega ne bom zmogla. -Ni dobro.
G. Dooley, tu Lisey Landon.
Zmagali ste. Dala vam bom, kar hočete.
Pridite ob 22.00. Ne bom poklicala policije, ampak ne poškodujte me.
Ne tepite me več.
Dobro je bilo.
Nič od tega ni dobro.
Saj veš, kaj delaš, ne?
Vsakič ko je Scott šel na promocijsko knjižno turnejo,
je govor vedno začel z isto idejo.
Govoril je o boju.
Rekel je, da je vsak roman boj med pisateljem in zgodbo.
Pisatelj vedno vztraja,
v določenem trenutku pa mora zgodbo prepustiti svojemu toku.
To poskušam narediti zdaj.
Saj ima ta zgodba srečen konec, ne?
Ne vem.
Dober dan. K sestri sva prišli.
Seveda. Povedati moram,
da je Amanda, gospa Debusher, malo govorila, vendar je nehala.
Dr. Gold je rekel, da ji moramo vstaviti kateter, ker se ne giba.
Prav. Hvala.
Jasno, da se ne giba. Na Luncibunci je.
Ja. In na tisoče njej podobnih.
-Vendar je tudi tu. -Ja, ker je dvojnica.
-Ne pozabi, da je tudi sidro. -Ja.
-Oprosti, nič ne razumem. -Ni treba.
-Ni treba, bi pa rada. -Nehaj že.
Živjo.
Živjo, Amanda, Darla sem. Me ne boš pogledala?
Gusarske ladje so fine za majhne deklice.
Tega je že dolgo.
Vrni se.
Se tvoja zgodba tako konča?
Da bo tu še 20 let lulala v vrečko?
ROŽLIN
Scott je vedel, kakšna si, ne?
Vedel je, da se režeš.
Tako kot on.
Vedel je, da si ena tistih, ki odide.
Ko si nazadnje odšla, je šel za tabo.
Nekaj je naredil, ampak je vedel, da se lahko ponovi.
Zato je tu rezerviral zate.
Po mojem je vse predvidel.
Tudi Jima Dooleyja.
Pokaži, da me slišiš.
Kaj je naredil, Amanda?
Kako te je pripeljal nazaj?
V slabem si.
Takrat se režeš.
Da bi šlo slabo ven.
Vse vem.
To sem spoznal že davno. Ko sem bil otrok.
To je samo med nama.
Poljubil me je.
Kaj?
Bila je hladna, čudovita voda.
Rekel je, da je iz jezera.
Z Lunabune.
Kako? Vidim vaju. Vidim vaju.
Nisem mogla vstati. Grozno je bilo.
Rekel je, da boš prišla pome.
Ker si prišla ponj in pome tudi.
-Si. -Scott? Scott ti je to rekel?
Kdaj ti je to rekel?
Bilo je… Bilo je…
Po mojem zadnjem živčnem zlomu, malo preden je umrl.
Rekel je, da se moram vrniti,
vrniti domov, ker me potrebuješ.
-Res je. -Potrebuješ me.
Res te potrebujem.
Obe potrebujem, ker bi mi nekdo rad nekaj naredil.
-Nekdo bi me rad ubil. -Kaj?
-Kaj bomo rekle zdravniku? -Kaj?
Kaj bi mu rekel Scott?
Scott…
Scott?
Živjo.
Kaj delaš?
So to Nočni ljudje?
Ja. Knjigo sem pravkar dobil od svojega cenjenega urednika.
Poglej to.
"Malce se vleče, stari moj."
Ne morem verjeti, da je to napisal. Boš popravil ali se mu uprl?
Najbrž bom popravil. Prav ima.
Ponovno snidenje je malo neprepričljivo.
Po drugi strani pa… Poglej to.
Srčkano.
RALPH DOMA PO TREH LETIH
Kaj ima to s tvojim urednikom?
Kaj bi rekel, če bi se korgi Ralph pojavil v moji knjigi?
Najbrž to, da se malo vleče.
Romanopisci moramo skrbeti za motivacijo,
paziti na naključja
in opisati okoliščine. Kar je popolna bedarija.
Življenje ne deluje tako.
Resničnost je klinčevi pes, ki prepotuje 2400 km
in po treh letih pride domov.
Ralph je resničnost.
Dober slogan za nalepko.
-Zapleši z mano, ljubica. -V mesto moram po opravkih.
Jebeš mesto. Jebeš opravke.
Življenje je kratko. Zaplešiva, ljubica.
Ralph.
Prav.
Previdno. Dol gremo. Dol.
V redu je.
Takole.
Gospa Debusher.
Rade bi govorile z dr. Albernessom, prosim. Odhajam.
Obiskali sva jo.
Govorili sva z njo, kot ste svetovali, in nenadoma se je ovedla.
Je bilo res tako?
Ja, in moram domov.
To se mi ne zdi pametno.
Ste to vi?
Ja.
V odlični formi ste.
Hvala.
Kaj je zadnje, česar se spomnite, Amanda?
Rezala sem se.
Doma sem bila.
Rezala sem se. Prišla je Lisey, nato Darla. Mogoče obe.
Potem sem se prebudila tu.
Tako je bilo, kot bi se prebudila.
Najbrž zato, ker so me poklicali nazaj.
No…
Slišal sem za take stvari.
V Jungovih Psiholoških tipih so taki primeri.
Nisem pa tega še doživel.
Iskreno, osupel sem.
Vau! Bruce Springsteen?
To je Boss. Hočem reči…
Spoznali ste ga?
Ja, za odrom. Amanda…
-Je bil prijazen ali zelo nastopaški? -Zelo prijazen.
Amanda, mislim, da bi morali ostati še nekaj dni.
Da se prepričamo, da je res vse v redu.
Hvala za vso nego, dr. Alberness,
ampak takoj moram iti.
Dan in noč bova z njo, dr. Alberness.
-Hugh. -Hugh.
Seveda bom poskrbela, da bo še naprej deležna nege.
Mislim, da je ne bom potrebovala.
Ne, potrebovala jo boš. S Hughom in zdravniki bom govorila o tem.
-Ne… -To boš potrebovala.
Prav.
Prav. Tega ne počnemo. Vsaj nekaj testov naredimo.
Ne!
Hugh, veš, kaj bi Scott rekel na to?
"Ne analizirajte, izkoristite."
Sprejmite darilo.
Al Gore. Občudujem ga.
Volila sem ga. Veliko dobrega je naredil. Oskarja je dobil.
Ste ga zdravili? Vem, da ne smete povedati. Ampak rada bi vedela.
Tudi Scottu je bil všeč. Čedni ste na sliki.
Zelo postavni.
Takole. Se samo meni zdi gnida?
Gnida je.
Al Gore. Mokre hlačke imam.
Pozabila sem, kako mirno je bilo, ko si bila katatonična.
Zunaj je. Pomembno je, da sva jo spravili ven.
Prostovoljno sem šla. Ne bi me mogli zadržati.
Ljubi bog, kakšna hvaležnost.
Saj sem hvaležna.
Nikoli ne bosta vedeli, kako. Hvala obema.
Je že v redu.
Ja.
Ne, ne, sem gremo.
Avto je tam.
Vedela sem, da grem,
pa se nisem mogla ustaviti.
Mislila sem, da bom večno tam.
O bog.
Rešila si me, Lisey.
Ker te potrebuje. Obe te potrebujeva.
Radi te imava, sitnoba stara.
Tu ustavi, prosim.
-Tu ustavi, Lisey. -Kaj? Ne, ulilo se bo.
Ne, nevihto bi rada gledala.
-Ustavi, Lisey, prosim. -Prav.
Hočem, da mi vse poveš.
Prede se ulije.
Si razumela vse, kar sem ti povedala?
Norec je.
Ljubosumen je nate in privlačiš ga. Vse razumem.
-Razumeš, zakaj ne more na policijo? -Ja, razumem. Pištolo imam.
Ne, ker jo je Darla vrgla v reko.
-Nimaš je več. -Nori sta.
Lahko ji rečeta Banella ali Lunabuna. Ne obstaja.
-Videla si me. -Videla sem, kako si grgrala vodo.
A tako? Samo to si videla?
-Nehaj, prav? -Ne. Pretepel me je. Me zajebaval.
Ko me bo spet zajebaval, se bo zajebal sam.
Tako je. Bila si njegova hrbtenica, že od začetka.
Scott je imel močno hrbtenico.
Ja, v otroštvu. Uporabil jo je, da je preživel otroštvo.
Kaj ti je povedal, Amanda?
-Lahko bi me ubil. -Dežuje.
-Kaj? -Lahko bi me ubil.
Ni bilo to,
da je bila prižgana luč, v koritu pa posoda, povsod so bile drobtine.
Na pultu je bila hrana. Tvojo hrano je jedel, Manda, kot Zlatolaska.
V moji hiši je bil?
-Ubiti ga moramo. -Pa vonj.
Po potu ali umazanih nogavicah.
Dooley je bil tam, ko sem prišla po pištolo.
Najbrž je bil res tam, ker je prifuknjen.
Gotovo me je ves čas opazoval. Izpod postelje ali iz omare.
Ubiti ga moramo.
Amanda, Jezus!
Prekleto!
Lisey.
Ga boš res lahko ubila?
-Ja. -In se trupla znebila na tistem kraju?
Ja!
-Ti lahko pomagam? -Ja! Ja!
-Amanda! -Ja! Ja.
Amanda!
-Nama ga boš pomagala ubiti? -Ja. Brez težav ga bom ubila.
Ubijmo ga, jebenti.
-Ubijmo ga, jebenti! -Ubijmo ga, jebenti!
Ubijmo ga, jebenti!
-Ja! -Ubijmo ga, jebenti!
Pizda, ja! Ubijmo ga, jebenti!
G. Dooley, tu Lisey Landon. Zmagali ste.
Dala vam bom, kar hočete.
Pridite ob 22.00. Ne bom poklicala policije.
Samo ne tepite me več, prosim.
-Nevihta vas je ujela. -Ja, ampak sem uživala. Kako ste?
-Dobro. -Ja?
Načelnik Richards pravi, da se bo ta neumnost končala.
Profesor je rekel, da je tip, ki vas je zalezoval, odšel.
Krasna novica.
Ja.
Pa verjamete?
Vi vedno govorite, da taki pridejo in grejo.
Ja, mogoče nas zavaja.
Nocoj na postaji primanjkuje ljudi.
Lahko ostanem tu.
Odpočijte si.
Prav. Mojo številko imate. Pa od postaje tudi, ne?
Najprej bom poklicala vas, če bo kaj.
-Velja. -Hvala.
Osušite se in varno noč.
Ve, da ga bom poklicala, če bo treba.
-Nerada vaju izpostavljam nevarnosti. -Škoda, da je vrgla pištolo v reko.
Pozabimo na pištolo. Načrt poznamo, ne?
Ne bo pričakoval treh.
-Ne. -Prav, ja.
Edino tole… Ob poti, po kateri moramo, je strupeni octovec.
Pa se ga ne dotikaj!
K sebi jo pelji. Ne hodita k Amandi.
Prav. Nisem neumna.
Najprej pa v bistro.
Hočem sirov hamburger in zapečen pomfri.
Ja, vem, kakšen ti je všeč.
In kakšni so všeč tebi.
Kaj pa govoriš?
-Policist v uniformi. -O bog.
-S policajem si flirtala. -Nisem!
Ne norčujte se iz mene.
Prišel bo.
Prevedla Lorena Dobrila