- מבוסס על הרומן מאת סטיבן קינג -
- משטרת קליבס מילס -
- מיין - משטרה עירונית -
כאן חמש, עבור.
כאן בסיס, עבור. מה קורה, דני?
הכול שקט בבית לנדון. אני זז הביתה לישון.
בקמן, עשר-עשר ב-1:25 בלילה. רשמתי.
אעבור בבית של אחותה בדרך. היא...
היא לא בבית.
- נוח על משכבך בשלום -
אם הוא מתקרב מדי, אני רוצה שתדקור אותו.
ישר בצוואר. טוב?
אני אוהב אותך, אבא.
גם אני אוהב אותך, ילדון.
- פול לנדון -
אמנדה...
זה חם, אז אני אחזיק בשבילך, טוב?
סקוט נתן לי שתייה, אבל לא קקאו.
זה היה מים קרים.
מים נפלאים.
זו "הוליהוקס". רוצו יותר מהר!
זו "הוליהוקס". זו "הוליהוקס".
ליסי.
- את עדיין רוצה לחזור הביתה? -
כן.
- תתרכזי בחדר העבודה של סקוט -
תמונות. מגדלור.
אמנדה.
- אני צריכה שתעזרי לי -
אעזור לך, ליסי.
רק תביאי אותי הביתה.
תביאי אותי הביתה, ליסי. תביאי אותי הביתה!
כן. כן. אביא אותך.
יופי.
- עזרי לי ליסי -
עזרי לי.
היי.
את בסדר?
הוא היה כאן, נכון?
אז אם הוא יחזור, נהיה מצוידות.
זה מה שמצאתי.
את זה, אני חושבת שזה תרסיס פלפל.
ו...
זה סוג של גז מדמיע, אני חושבת.
אחותנו חיבבה מאוד גז מדמיע. זה גם... סוג של אקדח גז.
נהרוג אותו בגז מדמיע.
זה נראה מעניין. זה נקרא "צווחן"
ואני חושבת שהוא משמיע רעש חזק
ואולי נצליח להבריח אותו או לעשות אותו חירש, או משהו...
וזה אקדח ההלם שסיפרתי לך עליו, אז...
"תודה, דארלה." על לא דבר.
מה שלומך?
בטח יכולתי למצוא עוד דברים,
אבל הבית שלה עוד יותר מפחיד כשהיא לא נמצאת בו.
וואו. ארזת הרבה מאוד. את מתקדמת. זה טוב.
גם את תוכלי להיות עוגן.
אני לא יכולה להסתכן בכך ששתי האחיות שלי ייתקעו שם.
בסדר.
עוד לא שתיתי קפה.
ליסי?
בואי. לאן הלכת?
לעזאזל.
ליסי. ליסי. ליסי!
הפרחים. אני יכולה לגעת בהם? זה לא מסוכן?
הבאתי איתי אחד פעם, אבל הוא מת מיד.
ליסי!
דארלה.
ליסי, מה קרה עכשיו? לאן הלכת?
ידעתי שלא תאמיני לי בלי הדגמה.
סקוט צדק. הכי טוב מים.
איך? -הייתי בירח בויה.
לא, לא, לא. -כן.
גם אמנדה שם. חלק ממנה, בכל אופן.
בסדר. את... את מתחילה להפחיד אותי עכשיו.
תראי, הבאתי את זה בשבילך.
זה תעלול, נכון? -לא.
אני ממש שונאת את זה, ליסי. -אני יודעת. אני כל כך מצטערת.
אני רוצה ללכת הביתה.
לא. -אני רוצה ללכת הביתה קצת.
אני רוצה לחזור למיטה. -אני צריכה אותך ואת אמנדה.
אני צריכה את האחיות שלי.
הוא יהרוג אותנו.
דולי? -דולי.
זה אמיתי.
כן? -פרופסור דשמיל? זו ליסה לנדון.
אני לא רוצה לדבר איתך. הסברתי כבר.
רק רציתי...
רק רציתי לומר לך שאני...
אני שוקלת להגיש נגדך תביעה בסך חצי מיליון דולר בגין הטרדה.
גב' לנדון, אני...
עורכי דין רצו לתבוע שלושה מיליון,
אבל אמרתי, "אין מצב שהוא ישיג סכום כזה.
אבל חצי מיליון, אם הוא ימכור מניות
ויפדה את קרנות הפנסיה שלו וייפטר מהבית שלו, הוא יצליח, נכון?"
גב' לנדון, אני מתנצל. אני כל כך מצטער. -נו, באמת.
יודע מה סקוט היה אומר?
"אם התנצלות הייתה גשם, מדבר סהרה היה מתחת למים."
אבל יש כמה דברים שתוכל לעשות כדי שאשנה את דעתי.
כמובן. כל דבר.
בסדר. אז אם דולי ייצור איתך קשר...
גב' לנדון, אמרתי לך...
תקשיב לי! תקשיב לי!
תקשיב לי.
אם דולי ייצור איתך קשר,
תגיד לו ששיניתי את דעתי, התעשתתי,
ושיפגוש אותי הלילה ב-22:00 בחדר העבודה של בעלי.
את נשמעת כמו מישהי
שהולכת לסבך את עצמה בצרות צרורות, גב' לנדון.
אתה מבין בזה, מה?
טוב, וזה הדבר השני. זה שקר מוחלט,
אבל חשבתי שכיוון שאתה מספר לכולם
שהצלת את חיי בעלי כל השנים,
לא תתנגד לזה.
אני רוצה שתתקשר למשטרת קליבס מילס, תדבר עם המפקד ריצ'רדס
ותגיד לו שמטורף המחמד שלך התקשר אליך
ואמר שהמשטרה הבריחה אותו.
אתה מבין מה אני מבקש שתעשה?
כן, אני... אבל... -כן, אתה מבין.
אתה מבין אותי?
זה איום סרק. שכרתי עורך דין והוא אמר...
אה, יש לך עורך דין? אז לי יש כמה וכמה.
יש לי גם 60 מיליון דולר,
אז אם נחליט לזיין אותך בתחת, אתה תדמם הרבה זמן.
מר דולי, זו ליסה לנדון.
אני הולכת לבקר את אחותי באובורן,
אבל תפגוש אותי כאן ב-22:00... -עצרי. לא.
תחזירי להתחלה. זה היה נורא.
מר דולי, זו ליסה לנדון. בבקשה, אל תפגע בי. ניצחת, קח את הכול.
פגוש אותי ב-22:00 ואני מבטיחה שלא...
אני שונאת את זה. אני לא מסוגלת. -זה לא טוב.
מר דולי, זו ליסי לנדון.
ניצחת. אתן לך כל מה שאתה רוצה.
פגוש אותי כאן ב-22:00. לא אתקשר למשטרה, אבל בבקשה, אל תפגע בי.
אל תפגע בי יותר.
זה היה טוב.
לא, שום דבר כאן לא טוב.
את יודעת מה את עושה, נכון?
בכל פעם שסקוט יצא למסע הרצאות לקידום אחד הספרים שלו,
הוא תמיד פתח את ההרצאה שלו באותו רעיון.
דיבר על המאבק.
הוא אמר שכל רומן הוא מאבק בין הסופר לסיפור,
והסופר תמיד מנסה להחזיק מעמד,
אבל בשלב מסוים, הוא חייב להרפות ולתת לסיפור לספר את עצמו.
וזה מה שאני מנסה לעשות עכשיו.
לסיפור הזה יש סוף טוב, נכון?
לא יודעת.
היי. באנו לבקר את אחותנו.
כמובן. אה, אולי תרצו לדעת.
אמנדה, גב' דבושר, דיברה קצת, אבל עכשיו היא הפסיקה.
וד"ר גולד אומר שאולי נצטרך להחדיר לה צנתר כי היא לא זזה.
בסדר. תודה.
ברור שהיא לא זזה. היא במקום האחר ההוא. ירח בולי, נכון?
כן. עם עוד המון אנשים כמוה. אלפים.
אבל היא גם כאן.
כן, כי היא כפילה.
אל תשכחי שהיא גם עוגן. -כן.
סליחה, אני לא מבינה את כל זה.
את לא צריכה להבין.
לא, אני לא צריכה, אבל אני רוצה. -אולי תפסיקי כבר?
היי.
היי, אמנדה, זו דארלה.
אולי תסתכלי עליי?
ספינות פיראטים הן בסדר לילדות.
זה היה מזמן.
אנחנו צריכות שתחזרי.
ככה הסיפור שלך נגמר?
כשהיא חיה כאן עוד 20 שנה ומשתינה בשקית?
- הוליהוקס -
סקוט הכיר אותך כמו שאת, נכון?
הוא ידע שאת חותכת את עצמך.
כמוהו.
הוא ידע שאת מאלה ש"אינם".
הוא הלך אחרייך בפעם האחרונה שהסתלקת.
הוא עשה משהו, אבל הוא ידע שזה עלול לקרות שוב,
לכן הוא הזמין מקום בשבילך כאן.
אני חושבת שהוא צפה את הכול.
גם את ג'ים דולי.
תראי לי אם את שומעת אותי?
מה הוא עשה, אמנדה?
איך הוא החזיר אותך?
ב"רע".
ואז את חותכת.
כדי להוציא אותו.
אני יודע הכול על זה.
למדתי את זה מזמן. כשהייתי ילד.
זה רק בינינו.
נישק אותי.
מה?
זה היה מים קרים. מים נפלאים.
הוא אמר שהם מהבריכה.
הבריכה בירח בויה.
איך? אני רואה אתכן. אני רואה... אני רואה אתכן.
לא יכולתי לקום. זה היה נורא.
זה היה נורא.
אבל הוא אמר שאת... שאת תבואי לקחת אותי,
כי באת לקחת אותו, ובאת לקחת אותי.
את באת. -סקוט?
סקוט אמר את זה?
מתי הוא אמר לך את זה?
זה היה כש... זה היה...
אחרי ההתמוטטות האחרונה שלי ולא הרבה זמן לפני מותו.
אבל הוא אמר ש... שאני צריכה לחזור,
ושאני צריכה לבוא הביתה כי את זקוקה לי.
זה נכון. -את באמת זקוקה לי.
אני באמת זקוקה לך.
אני זקוקה לך.
אני זקוקה לשתיכן, כי מישהו מנסה לפגוע בי.
מישהו... מישהו מנסה להרוג אותי. -מה?
מה נגיד לרופא? -מה?
מה סקוט היה אומר לו?
סקוט...
סקוט?
היי.
מה אתה עושה?
זה "אנשי הלילה"?
כן. הוא בדיוק חזר אליי מקרסון, העורך הנכבד שלי.
תראי את זה.
"חורק קצת, בחור"?
אני לא מאמינה שהוא אמר את זה. אתה מתכוון לתקן את זה או להילחם בו?
לתקן, סביר להניח. הוא צודק.
סצנת האיחוד קצת לא אמינה.
מצד שני, תראי את זה.
איזה מתוק.
- ראלף חזר הביתה אחרי 3 שנים -
אבל אני לא מבינה איך זה קשור לעורך שלך.
מה הוא יגיד אם הכלב ראלף יצוץ באחד הספרים שלי?
הוא בטח יגיד שזה קצת חורק.
אנחנו הסופרים צריכים לדאוג למוטיבציה,
להישמר מצירופי מקרים,
ולתאר את הסיטואציות, וזו שטות גמורה.
החיים לא עובדים ככה. אף פעם לא עבדו ככה.
המציאות היא כלב מחורבן שאיכשהו הלך 2,500 ק"מ
וחזר הביתה אחרי שלוש שנים.
ראלף הוא המציאות.
זה כיתוב מוצלח למדבקת פגוש.
תרקדי איתי, בייבילאב.
לא, אני צריכה לנסוע העיר לסידורים.
אחזור אחרי... -זין על העיר. זין על הסידורים.
החיים קצרים. תרקדי איתי, בייבילאב.
ראלף.
בסדר.
בזהירות. אנחנו יורדות.
זה בסדר.
זהו.
גב' דבושר.
אנחנו רוצות לדבר עם ד"ר אלברנס, בבקשה. אני עוזבת.
באנו לבקר אותה. אנחנו רק...
רק דיברנו איתה, כמו שהצעת, והיא חזרה לעצמה.
זה באמת מה שקרה?
כן, ואני צריכה ללכת הביתה עכשיו.
אני לא חושב שזה הדבר החכם...
היי, זה אתה?
כן.
אתה בכושר טוב.
תודה.
מה הדבר האחרון שאת זוכרת, אמנדה?
אני... חתכתי את עצמי.
הייתי בבית שלי.
חתכתי את עצמי. ליסי הגיעה, ואז דארלה? אולי... אולי שתיהן.
ואז התעוררתי... כאן.
זה מה שהיה כשהתעוררתי.
ואני... אני חושבת משום שהן קראו לי שאחזור.
אני...
שמעתי על דברים כאלה.
יש מקרים ב"טיפוסים פסיכולוגיים" של יונג.
אבל אף פעם לא ראיתי בעצמי.
בכל הכנות, אני נדהם.
וואו! ברוס ספרינגסטין?
זה הבוס. כלומר...
פגשת אותו?
כן, היו לי כרטיסים לאחורי הקלעים. אמנדה...
הוא היה נחמד, או עם פוזה של כוכב?
נחמד מאוד.
אמנדה, אני חושב שעדיף שתישארי כמה ימים,
רק לוודא שהכול בסדר.
אני מודה לך על הטיפול שקיבלתי ממך, ד"ר אלברנס,
אבל אני צריכה ללכת עכשיו.
אנחנו נהיה איתה יום ולילה, ד"ר אלברנס.
יו. -יו.
וכמובן, אני אדאג לה לטיפול שוטף.
אבל אני לא חושבת שאזדקק לשום טיפול שוטף.
לא, אני חושבת שתזדקקי לטיפול שוטף מסוים,
לכן אני אדבר על זה עם יו ועם הרופאים.
לא. ליסי... -זה מה שתצטרכי.
בסדר.
טוב, זה חריג מאוד. אני חושב שאצטרך לבצע כמה בדיקות לפחות.
לא!
יו, אתה יודע מה סקוט היה אומר על זה?
"אל תנתח. תמנף."
קבל את המתנה.
הו, אל גור. אני אוהבת אותו.
הצבעתי בעדו.
הוא עשה דברים נפלאים. אתה יודע שהוא זכה באוסקר?
טיפלת בו? אני יודעת שאסור לך לומר, אבל הייתי שמחה לדעת.
גם סקוט אהב אותו.
זה תמונה יפה שלך.
אתה נראה טוב.
הוא נבלה, או שזו רק אני?
הוא נבלה.
אל גור.
התחתונים שלי נרטבים.
כן, שכחתי כמה רגוע ונינוח היה כשהיית קטטונית.
היא בחוץ. זה העיקר. הוצאנו אותה.
לא, זה היה אשפוז מרצון. הם לא יכלו להשאיר אותי.
אל אלוהים, הנה באה התודה.
אני אסירת תודה.
אין לכן מושג. תודה לשתיכן. תודה.
בסדר.
כן.
לא, זה מכאן. -לא, לא, חמודה.
המכונית שם.
וידעתי שאני הולכת,
ופשוט... לא יכולתי לעצור את זה, ואז...
חשבתי שאהיה שם לנצח, ו...
אוי, אלוהים.
הצלת אותי, ליסי.
כי היא זקוקה לך. שתינו זקוקות לך.
אנחנו אוהבות אותך, עושת צרות שכמותך.
תפני לשם, ליסי. כאן, בבקשה.
תפני, תפני. ליסי, תפני כאן. -מה? לא, הולך לרדת מבול.
לא, אני רוצה לראות את הסערה.
עצרי בצד, בבקשה, ליסי. בבקשה. -בסדר, בסדר.
ואני רוצה שתספרי לי הכול.
לפני שיתחיל הגשם.
את מבינה את כל מה שסיפרתי לך?
הוא מטורלל מצוי.
הוא מקנא בך, וגם דלוק עלייך. מה יש להבין?
הבנת למה היא לא יכולה לפנות למשטרה, נכון?
כן. אני מבינה. אני מבינה. יש לי אקדח.
לא אין לך, כי דארלה זרקה אותו לנהר.
אז כבר אין לך אקדח. -שתיכן פסיכיות.
קראו לזה באנלה, קראו לזה בולי מון. זה לא קיים.
דארלה, ראית אותי הולכת לשם. -ראיתי אותך מעלה גירה של מים לתוך הפה שלה.
זהו? זה הכול? זה מה שראית?
תפסיקי, טוב? -לא.
לא! הוא פגע בי. הוא התעסק איתי.
והפעם הבאה שיתעסק איתי תהיה האחרונה שהוא מתעסק עם מישהו.
זה נכון. את היית הכוח שמאחוריו. תמיד, מההתחלה.
לסקוט היה מספיק כוח משלו.
כן, וכל ילדותו הוא השתמש בו כדי לצאת מהילדות שלו בחיים.
מה הוא סיפר לך, אמנדה? מה הוא סיפר לך?
הוא יכול היה להרוג אותי. -הגשם מתחיל.
מה? -הוא יכול היה להרוג אותי.
זה לא היה רק ה...
שהאור דלק או שהיו כלים בכיור או שהמיטה לא הייתה מוצעת.
היו פירורים בכל מקום...
היה אוכל על הדלפק. הוא אכל את האוכל שלך, מנדה,
כמו זהבה ושלושת הדובים.
בבית שלי? הוא היה בבית שלי? הוא...
צריך להרוג אותו. -והיה מסריח.
לא יודעת אם זה הזיעה שלו או כפות הרגליים. היה מסריח ו...
דולי היה שם כשבאתי לקחת את האקדח.
הוא כנראה באמת היה שם. הוא כנראה היה שם כי הוא מטומטם.
הוא בטח עקב אחריי כל הזמן.
התחבא מתחת למיטה או בארון.
צריך להרוג אותו.
אמנדה, בחייך!
לעזאזל.
ליסי.
את חושבת שאת מסוגלת להרוג אותו?
כן.
ולהיפטר מהגופה במקום ההוא?
כן.
אני יכולה לעזור? -כן!
כן.
אמנדה. -כן. כן.
אמנדה. -אמנדה.
תעזרי לנו להרוג אותו?
כן. אין לי בעיה להרוג אותו.
בואו נהרוג אותו.
בואו נהרוג אותו! -נהרוג אותו!
בואו נהרוג אותו!
כן! -בואו נהרוג אותו!
שיזדיין! בואו נהרוג אותו!
מר דולי, זו ליסי לנדון. ניצחת.
תקבל כל מה שאתה רוצה.
פגוש אותי כאן ב-22:00. לא אתקשר למשטרה.
רק אל תפגע בי יותר, בבקשה.
נראה שנקלעת לגשם.
נכון, ונהניתי מזה. מה שלומך?
בסדר גמור. -כן?
המפקד ריצ'רדס אומר שהשטות הזאת תיגמר בקרוב.
הוא דיבר עם הפרופסור
והוא אמר שהבחור שהטריד אותך עזב את האזור.
זו בשורה משמחת.
כן.
אבל את מאמינה לזה?
אתה זה שאומר שהאנשים האלה באים והולכים, נכון?
כן, אבל אולי הוא עובד עלינו.
יש מחסור בכוח אדם בתחנה הלילה.
לא אכפת לי להישאר בשטח.
עדיף שתלך לישון.
טוב. המספר שלי בחיוג מהיר אצלך, וגם של התחנה, נכון?
כן. אם יקרה משהו, אתקשר אליך ראשון.
טוב. סגור. -תודה.
לכי תתייבשי ושיהיה לך לילה שקט.
אמרתי לו שאתקשר אליו אם אצטרך אותו.
אני לא רוצה לסכן אתכן.
היינו מסתכנות פחות אם דארלה לא הייתה זורקת את האקדח שלי לנהר.
בואי נשכח מהאקדח, טוב? התוכנית ברורה לכולן?
כן, הוא לא יצפה להיתקל בשלוש מול אחד.
לא. -בסדר.
רק דבר אחד, ליסי,
בשביל שאת רוצה שנלך עליו יש סרפד משני הצדדים.
נו באמת, אז אל תיגעי בו.
ותביאי אותה לבית שלך. אל תלכו לבית של אמנדה.
כן. אני לא מטומטמת.
אבל קודם לדיינר בעיר.
אני רוצה צ'יזבורגר וצ'יפס כמו שאני אוהבת, שרופים חזק.
כן, אני יודעת איך את אוהבת.
אני יודעת איך את אוהבת.
על מה את מדברת?
שוטר במדים. -נו, בחייך.
פלירטטת עם השוטר. -מה פתאום!
אל תצחקו עליי.
הוא יבוא.
תרגום: גלית אקסלרד