BASERET PÅ STEPHEN KINGS ROMAN
POLITI
Her er vogn 5, skift.
Her er stationen, skift. Hvad så, Danny?
Alt er roligt ved Landon-huset. Jeg tager hjem og får sovet.
Beckman melder af kl. 1.25. Modtaget.
Jeg kører forbi hendes søsters hus på hjemvejen. Hun er...
Hun er der ikke.
HVIL I FRED
Hvis han kommer for tæt på, så stikker du ham.
Lige i halsen. Okay?
Jeg elsker dig, far.
Jeg elsker også dig, knægt.
Amanda...
Den er varm, så jeg holder den for dig, ikke?
Scott gav mig en drink. Men ikke kakao.
Det var køligt vand.
Herligt vand.
Det er Hollyhocks! Fart på!
Det er Hollyhocks!
Lisey.
VIL DU STADIG GERNE HJEM?
Ja.
FOKUSER PÅ SCOTTS ARBEJDSVÆRELSE
Billeder. Fyrtårn.
Amanda.
DU BLIVER NØDT TIL AT HJÆLPE MIG
Jeg skal nok hjælpe dig, Lisey.
Bare tag mig med hjem.
Tag mig med hjem, Lisey. Tag mig med hjem!
Ja. Jeg tager dig med.
Godt.
HJÆLP MIG LISEY
Hjælp mig.
Hej.
Er du okay?
Han har været her, ikke?
Hvis han kommer igen, er vi udrustet til at forsvare os.
Jeg fandt det her.
Det her er vist en peberspray.
Og...
Det her er vist en form for tåregas.
Vores søster var meget glad for tåregas. Den her er... Den kan skyde med tåregas.
Dræb ham med tåregas.
Den her virker interessant. Den udsender vist en enormt høj lyd,
så vi måske kan skræmme ham væk eller gøre ham døv eller sådan noget...
Og det er den strømpistol, jeg fortalte dig om, så...
"Tak, Darla." Selv tak. Okay.
Hvordan går det?
Jeg kunne nok have fundet mere, men huset er endnu mere uhyggeligt uden hende, så...
Wow. Du har sandelig fået pakket meget. Du gør fremskridt. Det er godt.
Du kan også være et anker.
Jeg vil ikke risikere, at begge mine søstre strander derinde.
Aha.
Jeg har ikke fået kaffe endnu.
Lisey?
Kom nu. Hvor blev du af?
Pis.
Lisey. Lisey, Lisey!
Blomsterne. Må jeg røre ved dem? Er det sikkert?
Jeg tog engang en med tilbage, men den visnede med det samme.
Lisey!
Darla.
Lisey, hvad skete der lige? Hvor var du henne?
Du ville aldrig tro mig, hvis jeg ikke viste dig det.
Scott havde ret. Det er bedst med vand.
-Hvordan? -Jeg var i Boo'ya Moon.
-Nej. -Jo.
Amanda er der også. I hvert fald en del af hende.
Ja, okay. Nu gør du mig altså bange.
Jeg tog den her med til dig.
-Det er et trick, ikke? -Nej.
-Jeg hader det her, Lisey. -Det ved jeg godt. Jeg er ked af det.
Jeg vil hjem.
-Nej. -Jeg vil gerne hjem lidt.
-Jeg vil hjem i seng. -Jeg har brug for dig og Amanda.
Jeg har brug for mine søstre.
Han slår os ihjel.
-Dooley? -Dooley.
Den er virkelig.
-Ja? -Professor Dashmiel, det er Lisa Landon.
Jeg vil ikke tale med Dem. Jeg har allerede forklaret mig.
Jeg ville bare...
Jeg ville bare sige, at jeg...
Jeg overvejer at sagsøge dig for chikane og kræve en halv million dollar.
Miss Landon, jeg...
Mine advokater sagde tre millioner, men jeg sagde: "Dem kan han ikke skaffe,
men en halv million er mulig, hvis han sælger sine aktier,
tømmer sin pensionsopsparing og sælger sit hus, ikke?"
-Miss Landon. Undskyld. Om forladelse. -Hold nu op.
Ved du, hvad Scott ville sige?
"Hvis undskyldninger var regn, ville Sahara stå under vand."
Men du kan gøre noget, så jeg ombestemmer mig.
Naturligvis. Hvad som helst.
Okay. Så hvis Dooley kontakter dig...
Miss Landon, jeg har jo sagt...
Hør nu efter!
Hør efter.
Hvis Dooley kontakter dig,
så sig til ham, at jeg har ombestemt mig, at jeg er kommet til fornuft,
og at han skal møde mig i aften kl. 22 i min mands arbejdsværelse.
De lyder, som om De snart får rigtig alvorlige problemer, mrs. Landon.
Det må du jo kende alt til, ikke?
Den anden ting er en decideret løgn,
men eftersom du i årevis har påstået, at du reddede min mands liv,
er det vel okay med dig.
Ring til politiet i Cleaves Mills, tal med politimester Richards,
og sig til ham, at din psykopatiske håndlanger blev skræmt væk af politiet.
Forstår du, hvad jeg beder dig om?
-Ja, jeg... Men... -Du forstår det godt.
Forstår du mig?
De kommer med tomme trusler. Jeg har hyret en advokat, som sagde...
Har du en advokat? Jamen jeg har en hel flok.
Jeg har også $60 millioner,
så hvis vi vælger at røvpule dig, bliver det rigtig grimt.
Mr. Dooley, det er Lisa Landon. Jeg besøger min søster i Auburn,
-men mød mig her kl. 22... -Stop. Nej.
Spol tilbage. Det var håbløst.
Mr. Dooley, det er Lisa Landon. Du må ikke gøre mig noget. Du får det hele.
Mød mig kl. 22, og jeg lover, at jeg ikke...
-Jeg hader det. Jeg kan ikke. -Det er ikke godt.
Mr. Dooley, det er Lisey Landon.
Du vinder. Jeg giver dig det, du vil have.
Mød mig her kl. 22. Jeg ringer ikke til politiet, men du må ikke gøre mig noget.
Du må ikke gøre mig mere ondt.
Det var godt.
Nej, intet af det her er godt.
Nu ved du vel, hvad du gør?
Når Scott tog på turné for at promovere sine bøger,
begyndte han altid sine foredrag med den samme idé. Han talte om kampen.
Han sagde, at enhver roman er en kamp mellem forfatteren og historien.
Forfatteren prøvede at holde fast,
men før eller siden måtte historien fortælle sig selv.
Det er det, jeg prøver at gøre nu.
Historien ender da lykkeligt, ikke?
Det ved jeg ikke.
Hej. Vi skal besøge vores søster.
Ja. Det skal I lige vide.
Amanda, miss Debusher, talte lidt, men nu er hun holdt op igen.
Dr. Gold siger, at hun måske skal have kateter, fordi hun ikke bevæger sig.
Okay. Okay, tak.
Selvfølgelig bevæger hun sig ikke. Hun er jo det andet sted. Boolie Moon?
Jo, og mange andre som hende. Tusinder.
Men hun er også her.
Ja, fordi hun er dobbelt.
-Glem ikke, at hun også er et anker. -Ja.
-Jeg fatter ikke noget. -Du behøver ikke at forstå det.
-Nej, men jeg vil gerne. -Hold så op! Okay?
Hej.
Hej, Amanda, det er Darla.
Vil du ikke se på mig?
Sørøverskibe er gode for små piger.
Det er længe siden.
Du skal komme tilbage.
Er det sådan, historien slutter?
Hvor hun bor her de næste 20 år og tisser i en pose?
Scott kendte dig som den, du er, ikke?
Han vidste, at du var cutter.
Ligesom ham.
Han vidste, at du var en af dem, der var væk.
Han tog ind efter dig, sidst du var væk.
Han gjorde noget, men han vidste, at det kunne ske igen,
så han reserverede en plads til dig her.
Jeg tror, han forudså det hele.
Også Jim Dooley.
Vil du vise mig det, hvis du kan høre mig?
Hvad gjorde han, Amanda?
Hvordan fik han dig med tilbage?
I det onde.
Det er der, man skærer.
For at lukke det ud.
Jeg kender alt til det.
Jeg lærte det for længe siden. Som barn.
Det er kun mellem os to.
Kyssede mig.
Hvad?
Det var køligt vand. Herligt vand.
Han sagde, det var fra søen.
Den i Boo'ya Moon.
Hvordan? Jeg kan se jer. Jeg kan se... Jeg kan se jer.
Jeg kunne ikke komme op. Det var rædselsfuldt.
Men han sagde, at du... at du ville komme og hente mig,
for du hentede ham, og du hentede mig.
-Det gjorde du. -Scott?
Sagde Scott det?
Hvornår sagde han det?
Det var... Det var...
Det var efter mit seneste sammenbrud og ikke længe inden hans død.
Men han sagde, at... at jeg skulle komme tilbage,
og at jeg skulle komme hjem, fordi du havde brug for mig.
-Det har jeg. -Du har brug for mig.
Jeg har brug for dig.
Jeg har brug for jer begge to, for der er en, der vil gøre mig fortræd.
-Der er en, der vil dræbe mig. -Hvad?
-Okay. Hvad siger vi til lægen? -Hvad?
Hvad ville Scott have sagt?
Scott.
Scott?
Hej.
Hvad laver du?
Er det Nattefolket?
Ja, jeg har lige fået den tilbage fra Carson, min højt agtede redaktør.
Se her.
"Den snegler sig lidt af sted, gamle dreng"?
Tænk, at han skrev det. Vil du rette ind eller tage kampen med ham?
Rette ind, tror jeg. Han har ret.
Genforeningsscenen er lidt utroværdig.
På den anden side skal du se det her.
Hvor er det sødt.
RALPH FINDER HJEM EFTER TRE ÅR
Jeg ved ikke, hvad det har med din redaktør at gøre.
Hvad ville han sige, hvis corgien Ralph dukkede op i en af mine bøger?
Han ville nok sige, at den sneglede sig af sted.
Vi romanforfattere skal være bekymrede for vores motivation,
tage os i agt for sammentræf
og beskrive situationerne, hvilket er totalt tåbeligt.
Sådan har livet aldrig fungeret.
Virkeligheden er sgu en hund, der på en eller anden måde vandrer 2400 km
og vender hjem efter tre års fravær.
Ralph er virkeligheden.
Det er en god tekst at smække bag på bilen.
Dans med mig, babyluv.
Nej, jeg har nogle ærinder i byen.
-Jeg... -Fuck byen. Fuck ærinder.
Livet er kort. Dans med mig, babyluv.
Ralph.
Okay.
Okay, pas nu på. Så går vi ned. Ned.
Det er okay.
Sådan.
Miss Debusher.
Vi vil gerne tale med dr. Alberness. Jeg tager af sted nu.
Vi besøgte hende. Vi var bare...
Vi talte bare til hende, som du foreslog, og så kom hun til sig selv.
-Var det virkelig det, der skete? -Ja, og nu må jeg se at komme hjem.
Jeg tror ikke, det vil være fornuftigt...
Er det dig?
Ja.
Du er i god form.
Tak.
Hvad er det sidste, du kan huske, Amanda?
Jeg... skar i mig selv.
Jeg var derhjemme.
Jeg skar i mig selv, Lisey kom, så kom Darla... Måske dem begge to.
Og så vågnede jeg... her.
Sådan føltes det. Som at vågne.
Og jeg... Jeg tror, det var, fordi de kaldte mig tilbage.
Jeg...
Jeg har hørt om den slags.
Der er beskrevet tilfælde i Jungs Psykologiske typer.
Men jeg har aldrig set det.
Jeg er ærligt talt forbløffet.
Wow! Bruce Springsteen?
Det er The Boss. Jeg mener...
Har du rent faktisk mødt ham?
Ja, jeg havde backstagepas. Amanda...
Var han flink eller storsnudet?
Meget flink.
Amanda, jeg synes, du skal blive her i nogle dage,
så vi kan sikre os, at alt er i orden.
Jeg er glad for den omsorg, I har vist mig her, dr. Alberness,
men nu må jeg tage hjem.
Vi er hos hende døgnet rundt, dr. Alberness.
-Hugh. -Hugh.
Jeg skal nok sørge for hendes fortsatte pleje.
Jeg får da næppe brug for fortsat pleje...
Det tror jeg, at du gør,
så det taler jeg med Hugh og lægerne om.
-Nej. Lisey... -Det får du brug for.
Fint nok.
Okay. Det her er højst usædvanligt. Jeg må i det mindste foretage nogle prøver.
Nej!
Hugh, ved du, hvad Scott ville have sagt om det her?
"Man skal ikke analysere. Man skal udnytte."
Accepter gaven.
Al Gore. Jeg er vild med ham.
Jeg stemte på ham.
Han har gjort så meget godt. Vidste I, at han har vundet en Oscar?
Behandlede du ham? Du må jo ikke sige det, men jeg gad godt vide det.
Scott var også vild med ham.
Det er et godt billede af dig.
Du ser godt ud.
Sådan. Er det bare mig, eller er han en rigtig narrøv?
Han er en narrøv.
Al Gore.
Mine trusser bliver helt fugtige.
Jeg havde glemt, hvor fredeligt her var, mens du var katatonisk.
Nu er hun ude. Det er det vigtigste. Vi fik hende ud.
Nej, det var en frivillig indlæggelse. De kunne ikke holde på mig.
Kære Gud, her kommer taknemligheden.
Jeg er taknemlig.
I skulle bare vide. Tak, begge to. Tak.
Godt.
Ja.
-Nej, denne vej. -Nej, søde.
Det er den vej til bilen.
Og jeg vidste, at jeg skulle derhen,
og jeg kunne bare ikke stoppe, og så...
Jeg troede, jeg skulle være der for altid og...
Åh nej.
Du reddede mig, Lisey.
Fordi hun har brug for dig. Det har vi begge to.
Vi elsker dig, dit gamle spektakel.
Kør lige ind til siden, Lisey. Her.
-Kør ind til siden, Lisey. -Hvad? Nej, det kommer til at vælte ned.
Jeg vil se uvejret.
-Vær sød at standse, Lisey. -Okay.
Og du skal fortælle mig alt.
Inden regner kommer.
Forstår du alt det, jeg har fortalt dig?
Han er klassisk psykopat.
Han er misundelig på dig, men samtidig lun på dig. Er det ikke indlysende?
-Og du forstår, at politiet er udelukket? -Ja, jeg er med. Jeg har en pistol.
Nej, for den har Darla smidt i floden.
-Du har den ikke længere. -I er tossede.
Kald det Banella eller Boolie Moon. Det findes ikke.
-Darla, du så mig tage derind. -Du gylpede vand ned i munden på hende.
Var det det eneste, du så?
-Hold op. Okay? -Nej.
Nej! Han gjorde mig fortræd! Han mishandlede mig!
Næste gang han prøver på det, er det det sidste, han gør.
Du var hans rygrad. Lige fra starten.
Scott havde masser af rygrad.
Ja, den brugte han til at overleve sin barndom.
Hvad fortalte han dig, Amanda?
-Han kunne have dræbt mig. -Nu kommer regnen.
-Hvad? -Han kunne have dræbt mig.
Det var ikke kun...
Lyset var tændt, der var snavset service, sengen var uredt, der var krummer overalt.
Der stod mad, fordi han spiste din mad, Manda, som en forpulet Guldlok.
Var han i mit hus? Han...
-Vi må dræbe ham. -Og der lugtede.
Jeg ved ikke, om det var hans sved eller hans fødder. Der lugtede og...
Dooley var der, da jeg hentede pistolen.
Han var der sikkert, fordi han er så snotdum.
Han holdt sikkert øje med mig.
-Han var under sengen eller i skabet. -Vi må dræbe ham.
Amanda. For pokker!
For fanden da!
Lisey.
Tror du virkelig, du kan dræbe ham?
Ja.
Og skaffe liget af vejen det andet sted?
Ja!
-Må jeg hjælpe? -Ja!
Ja!
-Amanda! -Ja! Ja.
-Amanda! -Amanda.
Vil du hjælpe med at dræbe ham?
Ja, jeg har intet problem med at dræbe ham.
Nu dræber vi ham kraftedeme.
-Vi dræber ham kraftedeme! -Vi dræber ham!
Vi dræber ham kraftedeme!
-Ja! -Vi dræber ham kraftedeme!
Ja, for fanden! Vi dræber ham kraftedeme!
Mr. Dooley, det er Lisey Landon. Du vinder.
Jeg giver dig det, du vil have.
Mød mig her kl. 22. Jeg ringer ikke til politiet.
Du må bare ikke gøre mig mere ondt.
-Du blev vist fanget i regnen. -Ja, og det var skønt. Hvordan går det?
-Fint. -Ja?
Politimester Richards siger, at det her bøvl snart er overstået.
Han har talt med professoren, og ham, der stalkede dig, har forladt egnen.
Det var en god nyhed.
Ja.
Men tror du på det?
Er det ikke dig, der siger, at de altid fordufter igen?
Jo, men måske narrer han os.
Vi er lidt underbemandede i aften.
Jeg bliver her gerne.
Se du at få sovet.
Godt. Du har både mit nummer og stationen kodet ind på telefonen, ikke?
Jo. Jeg ringer til dig først, hvis der sker noget.
-Det er en aftale. -Tak.
Få noget tørt tøj på. Hav en god aften.
Jeg sagde, jeg ringede, hvis det blev nødvendigt.
Jeg er ked af at bringe jer i fare.
Vi var i mindre fare, hvis Darla ikke havde smidt min pistol i floden.
Lad os glemme pistolen. Vi har styr på planen, ikke?
Jo. Han forventer ikke, at vi er tre mod en.
-Nej. -Okay.
Det eneste problem, Lisey, er,
at den sti, vi skal gå ad, har giftsumak på begge sider.
Så lad være med at røre ved dem.
Tag hende med hjem til dit hus. Tag ikke hen til Amanda.
Jeg er ikke komplet idiot.
Og først spisestedet i byen.
Jeg vil have en cheeseburger og pomfritter, der er stegt sorte.
Ja, jeg kender din smag.
Og jeg kender din smag.
Hvad mener du?
-Politibetjent i uniform. -Hold da op.
-Du flirtede med ham. -Nej, jeg gjorde ej!
I skal ikke gøre nar ad mig.
Han skal nok komme.
Tekster af: Eskil Hein