PAMATĀ STĪVENA KINGA ROMĀNS
Profesor, tas ir brīnišķīgi, un tā ir tikai aisberga virspuse.
-Mēs dabūsim vēl daudz vairāk. -Ko jūs izdarījāt?
Klau, lai kas tas būtu, pārtrauciet!
Klau, klau, klau. Ir...
Ir stāsts par tēvu un viņa diviem dēliem.
Esmu drošs, Piekrastnieka meitas prīkvels, par kuru viņš reiz runāja radio.
Tas ir fantastiski. Kad cilvēki to izlasīs...
Kur jūs to dabūjāt?
Viņa man iedeva. Vieglāk par vieglu.
Es teicu, ka man labi padodas pārliecināt cilvēkus.
Jūs taču viņai neko nenodarījāt?
Ko?
Nenodarījāt viņai pāri?
-Nē, neesmu viņai piedūris pirkstu. -Labi.
Labi, tas ir labi. Klau, man vajag, lai izbeidzat.
Es pārdomāju. Lieciet viņu mierā!
Nu to es nevaru, profesor. Tas ir pārāk svarīgi. Pasaule gaida.
Džim, man vajag, lai...
Ei.
Es tevi mīlēju.
Runā ar mani!
Kur tu esi?
Runā ar mani, labi?
Vai gribi atgriezties mājās?
Saspied manu roku.
Palīdzi man!
Palīdzi man! Palīdzi man!
POLS LENDONS
Ak, Skot.
Tu pats apglabāji savu brāli.
Tu apglabāji viņu viens.
Man jāzina vēl kas.
Man jāzina par tavu brāli.
Un tad mēs vairs nekad par to vairs nerunāsim.
Tu domā, ka tētis nogalināja Polu?
Nu, tu domā, ka tā beidzas stāsts par labo brāli.
Nu, to būtu saukuši par slepkavību, ja viņš kādreiz būtu par to tiesāts.
Zini, beigās, pēc visām... sišanām
un griešanām, un neprāta mans tētis pret viņu parādīja mīlestību.
Žēlastību.
Jo tas bija tieši tas. Nevis slepkavība.
Atbrīvošana.
Polā bija sliktais. Es nezinu, vai tas bija no tās reizes, kad garais ievainoja,
vai vienkārši no mūsu sačakarētā Lendonu mantojuma, bet viņš bija sliktā pārņemts.
Sliktā bija par daudz, lai tētis ar griešanu to izlaistu laukā.
Un, kad tas notika, tas notika ātri.
Puikas!
Lendoni!
Velciet šurp savas pakaļas!
Nelabais priecājas par miesas grēkiem...
-Palīdziet! -...kā cūka par vārtīšanos dubļos!
-Beidziet ķēmoties! -Varu dzirdēt aleluja?
-Varu dzirdēt āmen? -Ko darāt?
-Āmen! -Paldies.
-Kas tik svarīgs? -Debesis ir rokas stiepiena attālumā,
bet elle gaida, lai novilktu jūs lejā.
Man patīk, kā...
Debesis gaida...
Tēt, palīdzi!
Tēt! Tēt, palīdzi! Tēt!
Polā iegājis sliktais! Tēt, lūdzu!
-Ei! Kas, ellē, notiek? -Tēt!
Polā iegājis sliktais! Tēt! Tēt, palīdzi!
-Laid mani! -Tēt, tēt!
Inficēts.
Koduma vietā.
Tagad tevī ir sliktais.
Tas plūst tavās asinīs, pilnīgi pa visu tavu ķermeni, un...
tu esi dirsā.
Atgādināšu jums...
Nu tā.
Pacel viņa kāju.
Nu, tagad viņš ir bezsamaņā, bet...
Tas nav uz ilgu. Nolādēts.
Un jūs nevienu nepasaucāt?
Jūs nepasaucāt ārstu vai ātros...
Tu joko?
Ārsti, policija, sociālie dienesti -
tie visi ir daļa no viņa starptautiskās jūdu,
fašistu, kristiešu, komunistu sazvērestības.
Tētis teica, ka tajā iesaistīti pat cilvēki, ar kuriem viņš strādāja rūpnīcā.
Mēs bijām vieni.
Mēs pazinām tikai vienatni.
Ko jūs darījāt?
Mēs viņu sasējām.
Kā vepri aizgaldā.
"Es zinu, ko daru."
Viņš nezināja.
Viņš tikai minēja.
Bet es sapratu, ko tas nozīmē.
Ko tas nozīmēja?
Viņš mīlēja viņu.
Viņš mīlēja mūs abus.
Zini, un viņš tikai veica savu tēva pienākumu.
Tā bija neglīta mīlestība, bet tā bija spēcīga.
Patiesa.
Tu esi tikpat stulbs, cik neglīts.
Zvēru pie Dieva - ja tev uz pakaļas nebūtu tās dzimumzīmes,
es teiktu, ka esi kaitēkļu iznīcinātāja puika.
Tavai mātei viņš vienmēr patika.
Tava māte bija padauza, bet es viņu vienalga mīlēju.
Viņa bija mana padauza.
Nenošauj viņu!
Skaties patiesībai acīs, kareivi!
Tas vairs nav tavs brālis.
Viņš tev izskatās pēc brāļa? Paskaties uz viņa acīm.
Acis liesmo kā nolādētam meža kuilim.
Tu zini, kas viņā mājo?
Zini, kas plūst pa viņa nolādētajām vēnām?
Zini, kā tas izskatās? Tas izskatās šādi.
Dubļi. Pa viņa vēnām plūst dubļi un melnums.
Viņš...
Viņš neko nejūt.
Viņā iegājis sliktais. Viņš ne sūda nejūt.
Vai tu... Es viņam mēģināju kaut ko iemācīt
laikam, kad es esmu prom.
Tu neklausies, tu ne...
Skūter, nāc šurp!
Nē, nedari to!
Skūt. Skūt, nedari to!
Atver acis! Atver tās!
Tikai ne... Tikai nedari to!
Nesāc tagad raudāt! Neuzdrīksties!
Klau, es sākšu raudāt. Izbeidz!
Skūt, paklausies mani!
Paklau. Zini slikto? Zini slikto?
Slikto un to otru vietu? Un aiziešanu un visu to?
Tas ir lāsts, skaidrs? Tas ir Lendonu lāsts.
Tas ir lāsts, bet arī svētība.
Tāpēc tie, kuri pievēršas tikai lāstam,
viņos ieiet sliktais, un tad viņi aiziet un nekad neatgriežas.
Bet tie, kuri saredz svētību, tie tik turpina un turpina dzīvot.
Viņi dzīvo pat pēc tam, kad aizgājuši.
Un tad, kad tu esi aizgājis, tu neesi aizgājis.
Tevi... Tevi atceras.
Kurš būsi tu, a?
Ar to pietika.
Trīs nedēļas, ar to pietika.
Un tur mans brālis pavadīja savu pēdējo rudeni.
Sava mūža pēdējās nedēļas.
Tajā smirdošajā nojumē.
Tu nespēj iztēloties tās trīs nedēļas.
Īpaši tad, kad tētis bija darbā un mēs ar Polu bijām divi.
Viņš gāja uz darbu?
Mums bija jāēd.
Zini, un jāmaksā par elektrību.
Un mēs nevarējām atļauties, ka cilvēki kļūst aizdomīgi pret tēti...
Cilvēkiem viņš nepatika.
Es neesmu pārsteigta.
Es viņam teicu, lai iegriež viņam.
Izlaiž slikto, kā vienmēr darīja.
Bet viņš teica, ka nebūtu jēgas, jo sliktais esot iegājis viņa smadzenēs.
Un tad vienu dienu,
kad tētis bija prom...
Skotij.
Ei, Skotij.
Atbrīvo mani!
Lūdzu!
Es tev uztaisīšu būlu medības.
Ar labu būlu.
Vislabāko būlu.
60 pavedienu, Skotij. 60!
Tās būs labākās, garākās būlu medības mūžā.
Konfekšu batoniņš un RC kola.
Nu taču!
Tikai atbrīvo mani!
Viņš ir traks. Tu zini, ka tā ir.
Tas viss ir viņa galvā.
Man nekas nekaiš.
Man viss ir labi.
Tikai izlaid mani. Nu taču!
Lūdzu.
Ko viņa par tevi domātu?
Ko mamma par tevi domātu, ja zinātu, ko tu man tagad nodari?
Ko viņa teiktu?
Nu taču, Skot!
Vai es neesmu tavs brālis?
Tikai dzīvnieks.
Ko es teicu, ka viņš darīs, ja viņš sāks ar tevi runāt?
Nocirtīs man pautus.
Nocirtīs tev pautus, tieši tā. Tieši tā.
Tu zini, ka tā čūska mēģina tevi tagad nohipnotizēt, tu muļķa putneli!
Ko vēl es teicu?
Es teicu: "Iebāz ausīs pirkstus." Nu izdari to!
Nu taču, Skotij, izlaid mani! Nāc tūlīt šurp!
Un tev jāsaka: "Sliktā apsēstais diršļak, es tevi nedzirdu, es tevi nedzir..."
-Es tevi nedzirdu. -Vēlreiz!
Es tevi nedzirdu.
Saproti, ko es saku?
Es tā negribēju. Es tevi mīlu, Skotij.
Tu zini. Tu zini, ka es tevi mīlu.
Šķiet, ir barošanas laiks, a? Jābaro briesmonis.
Varam vistu stilbiņus pionieru gaumē?
Zini, cik tagad maksā gaļa?
Vai tu domā, ka esmu taisīts no naudas?
Nē, tēt.
Es zināju, ka mājās mēs viņu nevaram izglābt.
Es teicu, ka man ir tas jādara.
Turoties pie Pola. Tikai tā es varēju aizvest viņu uz baseinu.
Uz Būjamūnu.
Tā, kā tu aizvedi mani.
Ne pārāk daudz, tēt.
Ar šo tiešām aizmigs.
Zini, mums jāsaglabā kontrole pār situāciju, Skūt.
KETAMĪNS ZIRGU ANESTĒZIJAS LĪDZEKLIS
Jā.
Nedrīkst zaudēt kontroli.
Atnesu tavu mīļāko ēdienu, Poliņ,
vistu stilbiņu pionieru gaumē, kā tētis mēdza gatavot.
Nevajag daudz. Zini, cik tagad maksā gaļa?
Viss kļūst dārgāks.
Zini, tas piedien apokalipsei.
Nu aiziet! Tu gulēsi kā zīdainis.
Dod to man!
Vispirms jāatgriež ūdens krāns.
-Pie velna, kam tev... -Tad ir vieglāk.
Es negribu zināt.
Pols parādīja, kā tu - tējas zāles.
Pat tad, ja viņš turp dotos, viņam jāskatās uz ūdeni.
Tas viņam lika domāt par baseinu.
To, kas ir Būjamūnā, kur visi sagrautie cilvēki...
Klau. Es teicu, ka negribu zināt.
Svarīgi tikai tas: ja pārāk pietuvosies, sadur viņu, šādi.
Tieši kaklā. Labi?
Es tevi mīlu, tēt.
Es arī tevi mīlu, mazais. Man žēl.
Un viņš teica: ja...
Ja viņš nojumē nenorāva man galvu,
otrā pusē viņš to pilnīgi noteikti izdarīs.
Tā viņš to sauca.
Un es teicu: "Nu, bet ja nu,
zini, tētis uztaisītu tik daudz tā zirga trankvilizatora, lai viņš apreibtu."
Ak dievs.
"Mēs te spēlējamies ar uguni, Skūt," viņš teica.
Es teicu: "Tā ir.
Bet mums kaut kas ir jādara, pirms viņš sarauj ķēdes."
Un tāpēc mēs to mēģinājām.
Skūt!
Ātrāk, kamēr ir laiks.
Ātrāk!
Ātrāk! Ko tu gaidi?
Tēt, es nevaru.
Tas nesanāk.
Saņemies, Skūter!
Skūter! Velns, apgulsies? Es neko neredzu!
Laidīsi vaļā manu nolādēto puiku?
Nedari to!
Tu aizgājušais sliktais maitas...
Tēt, nāc paskaties!
Ko tu gribi?
Nāc paskaties!
Kāpēc viņš neizskatās tā kā iepriekš?
Tāpēc, ka viņš ir miris, Skūter, tāpēc.
Sliktais tagad ir no viņa laukā. Izlidoja ar to nolādēto lodi.
Viņš ir mans pirmdzimtais. Un, nolādēts, izskatās pēc jūsu mātes.
Mani ietupinās, ja viņu šādu atradīs.
Vai nu valsts cietumā, vai psihenē.
Proti, ja vispirms mani nenolinčos.
Tēt, es varu viņu aizvest.
Kā tu vari viņu aizvest?
Aizvedīsi mirušu, bet nevarēji aizvest dzīvu?
Tagad ir citādi.
Tagad viņš nevar pretoties. Nevar būt enkurs. Es zinu, ka varu.
Tēt, atkāpies!
Ko tu man teici?
Atkāpies!
Skūter, esi zaudējis savu sūda prātu?
Atkāpies!
Es tevi izaicinu - pasaki vēlreiz. Izaicinu uz pilnu klapi.
Pasaki to man vēlreiz - redzēsi!
Tēt, atkāpies!
Es aizvedu viņu turp vieglāk par vieglu.
Kad viņš bija miris.
Zini, zeme ir mīksta ap...
mīļotās kokiem.
Tur es viņu guldīju.
Tur es apglabāju savu brāli.
POLS
Kāpēc tu man liec to visu atcerēties?
Tā ir sudraba lāpsta, ar ko tu viņu izglābi.
Un viņš teica, ka tu to pamanīsi, pat pirms ieraudzīsi.
Tā bija?
Jā.
Tā ir Am... Tā ir Amanda.
Tas ir nevis Dūlijs, bet Amanda.
Tā ir Am...
Tā, kad mēs runāsim par šo ceļojumu,
varam runāt par to, cik tas bija skaists, kāds bija sniegs,
ka viss viesu nams bija mums vieniem.
Bet tā... tā otra lieta...
tas par tavu brāli un tā vieta, kur aizgājām, tas nenotika.
Jo es nespēju ar to tikt galā.
Proti, varbūt tavs tēvs arī tā jutās.
Klau, tev kaut kas jāzina par to baseinu.
Katrs dzejnieks, mākslinieks, rakstnieks iet uz to baseinu.
Tas ir bīstams, bet tas arī dziedina un atjauno.
Kā cilvēka iztēle.
Lieliski. Man nekad nebūs tev jājautā, kur tu smelies idejas. Varam beigt?
-Protams. -Uz visiem laikiem?
Bet, ja tev kādreiz vajadzēs turp doties, atceries, ka ūdens ir vislabākais.
Labi.
TE BIJA POLS + SKOTS
Tas ir ļoti tuvu, mīļā.
Es tevi nesaprotu.
Tu zini.
Tas izdod skaņu.
Skot.
Mēs dejojām.
Atceries?
Saspied manu roku!
Saspied manu roku, ja tu gribi doties mājās.
Jums jābūt klusai, kundze.
Citādi tas var atnākt.
Tev man jāpalīdz.
Tev man jāpalīdz. Mums jāatgriežas mājās.
Esiet klusa! Liksiet tam atnākt.
Kas ar jums notika?
Cīņa.
Kā tu zini?
Tev jāiet atpakaļ.
Nedomāju, ka jūs te iederaties.
Es...
domāju.
Nē, nedomā. Tev nav te jābūt.
Nedomāju, ka tu gribi te būt. Tāpēc tu esi dubultnieks.
Tāpēc tu paņēmi līdzi Labās Mā seģeni.
Citādi starp tik daudziem cilvēkiem es nebūtu varējusi tevi atrast.
Tev tas padodas dabiski.
Tikai aizver acis un dodies!
Bez tevis?
Es negribu būt klusa.
Jums jāiet.
Es dodos atpakaļ.
Ņemšu šo sev līdzi.
Jo tā ir mana.
Kas tas ir?
Es nezinu.
Es negribu te būt.
Viss ir labi.
Pol!
Skot!
-Skot! -Jābūt klusiem. Ejam.
Tā ir tava vaina!
Koncentrējies! Ved mūs mājās!
Tu domā, ka esi slavens.
Bet tu neesi!
Pie vainas seģene. Tas ir enkurs.
Tu vari domāt, ka ir tāda vieta.
Es zinu, ka es tā domāju, jo Skots lika man tai noticēt,
bet Būjamūna nav īsta.
Tā ir vieta, uz kuru iztēlē devās Skots ar savu brāli.
Ej, Pol. Ejiet uz Būlijmūnu, vai kā nu jūs, ellē, to saucat.
Es varētu viņu aizvest, tēt.
Ak tā?
Jā.
PALĪDZI MAN, LĪSIJ
Es negribu te būt. Līsij, Līsij.
Bet, ja tev kādreiz vajadzēs turp doties, atceries,
ka ūdens ir vislabākais.
ES VARBŪT VARĒŠU PALĪDZĒT AMANDAI.
ATBRAUC PIE MANIS RĪT DEVIŅOS ES TEVI MĪLU
Ak, Līsij. Esi uzmanīga!
Tulkojusi Laura Hansone