Lisey története
STEPHEN KING REGÉNYE NYOMÁN
Azt hittem, egyességre léptünk.
Ám úgy látom, hogy nem fogja fel az ügy súlyát.
Azt hittem, egy varjútetem a postaládában
meglehetősen világos üzenetnek számít.
Hamarosan találkozunk.
Kapd be, Jimmy!
Hát, csókolom, ez nem volt túl szép.
Hát nem tök cuki dal?
Ezt nézze!
BLACK KAPITÁNY ÜRES ÖRDÖGÖK
Látja, mi áll az oldalán? Black kapitány és Üres ördögök.
Black kapitánynak volt egy varázsjojója.
Persze, ezt maga is tudja.
Az ilyen jojókat a kiadó szórta ki promóciós ajándékként.
Az eBayen vettem, és tanultam pár kunsztot is hozzá. Mint Black kapitány.
Nézze csak! Így kell elaltatni.
Így meg sétáltatni.
Szomjas vagyok.
Azon segíthetünk.
Jobb?
Majd ha elmegy, jobb lesz.
Ebben van valami.
Nem akarom sokáig feltartani.
Bárhogy is legyen, nem akarom húzni az időt.
Bár szívesen maradnék.
Szép kis hely ez.
Nem mintha irigykednék rá, hiszen zseni volt.
Ezzel kereste azt a sok pénzt is. A tehetségével.
Az istenadta tehetségével. Maga meg az ágyát melegítette.
Hívhatnám akár élősködőnek is, nem?
Mr. Dooley, mi... társak voltunk.
Támogattuk egymást.
És szerettük is.
Ezt Dashmiel valahogy soha nem értette.
Ismeri a mondást: „A vélemény olyan, mint a segglyuk. Mindenkinek van.”
Scott tehetsége nem simán különleges volt, hanem végtelenül az.
Minden egyes könyvét olvastam. A prof talán mondta.
Tudja, melyik tetszett leginkább?
Amiben a jójó is szerepelt. Az Üres ördögök.
Nem, csókolom.
Jó könyv az is, de nem ér fel A csavargó lányához.
Nem simán csak szerettem. Imádtam és... szétolvastam.
A kedvenc részem, amikor Gene közli azzal a gazember apjával,
hogy soha nem tér haza.
Tudja, amit mond... emlékszik?
Gene azt mondja, az apja nem értette a szerelemből fakadó kötelességet.
Pontosan.
Erről van szó.
Nem értette, mi az.
Hányan érezhettek ugyanígy, de nem tudták szavakba önteni?
Scott megérdemelten lakott ilyen helyen.
De már nincs köztünk.
Kár! Akárcsak a maga ragaszkodása ahhoz,
amit az egész világ látni akar.
„A nők úgy néztek egymásra, ahogy arra csak a nők képesek,
mert távolabbra és színesebben látnak.”
„Színesebben.”
Csak Scott Landon fogalmazhatta meg így, de senki se olvashatta.
Egy sötét doboz mélyén hever. Maga miatt.
Tudja, mit lát ez a nő maga előtt most?
Egy tolvajt.
Ezt magának köszönheti, csókolom.
Figyeljen rám! Figyel?
A világnak látnia kellene ezeket.
Volt egy magállapodásunk, de maga felrúgta.
Hogy érti?
Átadja a dokumentumokat, én a profnak,
ő meg közzéteszi őket,
hogy mindenki láthassa Scott Landon nagyságát.
Mr. Dooley... Soha nem állapodtunk meg ebben.
- De. - Mi nem... Mi nem álla...
Dehogynem. De maga hazudott, ugyebár.
Hol a többi anyag?
A titkos anyag?
- Amit visszatart a proftól. - Nem.
- A világ elől. - Kérem!
Előlem.
Kérem! Kérem! Kérem!
Nem tudom túltenni magam rajta. Nagyon felmérgel ám!
Ígérem. Ígérem magának.
- Megkap mindent. - Csitt!
Csituljon, csókolom!
Nem kérek a picsáskodásából!
Sajnálom, hogy ezt a szót kell használnom, de hiszek a szókimondásban.
„Titkok, titkok, jaj, de csúnyák! Titkok, titkok, veszted okozzák.”
Hoztam valami hallgatnivalót. A lobogóból van.
Az Ereklyéknek van folytatása.
Ugyan már! Egy fejezet és egy vázlat.
Megtaláltam, csókolom.
Maga egy hazug, és a hazugokat kiviszik a sufniba.
Ajánlom, hogy a prof keressen holnap este tízig.
Nem tud...
Nem tud kapcsolatba lépni magával.
Nem tudja magát elérni.
Nem tud kapcsolatba lépni magával.
Nincs meg neki a száma.
- Nincs meg az e-mail-címe. Nem tud... - Holnap este tízig,
vagy a bántás sokkal durvább lesz.
Nem tudja magát elérni!
Ne!
Hallgasson, csókolom!
Lisey! Ne!
Ó, ne! Ne!
Ó!
Lisey.
Istenem!
HA ELMONDJA, HOGY ITT JÁRTAM, MEGÖLÖM.
DE ELŐTTE KINYUVASZTOM A NŐVÉREIT.
NEM VICCELEK BARÁTJA: FÁJINTOS JIM
Mi, Landonok gyorsan gyógyulunk.
Nem volt más választásunk.
De én csak beházasodtam Landonékhoz.
Nem.
- Nem kellett volna elmesélnem. - Nem.
Papa azt mondta, a holtakat nem bolygatjuk.
Nem.
De el kell mondanod. El kell mondanod.
Be kell fejezned a történetet, és ígérem, soha többé nem vesszük elő.
Imádtam, Lisey.
Tudom.
Mi történik? Mi történik?
Semmi baj.
Őstehetség vagy.
Ez meg mi?
Hol vagyunk?
Cimbi-dombon.
Csendben kell lennünk.
Ebből elég.
Lisey!
Üdv, Dan!
Jó estét, Mrs. Landon!
Jól van? Fura a hangja.
Jól. Csak... álmos vagyok. Csak álmos.
Éppen... Éppen készültem lefeküdni.
Sajnálom, hogy zavarom.
Csak szólni akartam,
hogy Roddy Boynton ott parkol az úton, ha szüksége lenne valamire.
- Nagyon köszönöm! - Jó éjszakát, Mrs. Landon!
Kösz, viszhall!
Nehogy azt mondd, hogy te is hiszel benne
akár csak egy pillanatig is!
Hisz világéletedben realista voltál.
A medence nemcsak gyógyított, hanem elbűvölt.
MOST JÖTTEM EL AMANDA HÁZÁBÓL. NÁLAM A PISZTOLY.
HELYES.
DOBD A FOLYÓBA!
OK. AZ EDÉNYEKET ELMOSHATTAD VOLNA.
Mit csináljak Dooley-val, Scott?
És Amandával?
Van valami ötleted?
Kicsikém.
Scott?
Scott.
Én... szerettelek. Megmentettelek.
Adtam neked jeget.
Anyám azt mondta
Fiam, vigyázz
Van ez a szerelem nevű dolog
Tudod, hogy mindenütt ott van
Azt mondta nekem
- Összetörik a szívedet - Összetörik a szívedet
- És nyomorba döntenek - És nyomorba döntenek
Mióta megismertem ezt a nőt
Velem is ez történt És mondok én valamit
- Túl késő visszafordulni - Túl késő visszafordulni
Hiszem, hiszem Azt hiszem, szerelmes vagyok
Naponta vagy tízszer hívtam őt
Tudom, nagyon szokatlan
Hogy én így viselkedjek
Én mondom Nem alszom egy hunyásnyit sem
Nem. Nem, nem, nem.
- Csak ölelném szorosan - Csak ölelném szorosan
Igyekeztem meggyőzni magam
Hogy ez az érzés nem helyénvaló
- Igen, ó, igen - Túl késő visszafordulni
Hiszem, hiszem Azt hiszem, szerelmes vagyok
Az is jó lenne
Ha tudnám, hogy viszontszeret
Nem jó arra gondolni Hogy csak én vagyok szerelmes
És nem tehetek semmit, nem bizony
- Túl késő visszafordulni - Visszafordulni
Hiszem, hiszem Azt hiszem, szerelmes vagyok
Mert szerelmes vagyok
- Túl késő visszafordulni - Ó
Hiszem, hiszem Azt hiszem, szerelmes vagyok
Túl késő visszafordulni
Szerettelek. Megmentettelek.
Adtam neked jeget.
Szerettelek. Megmentettelek. Kétszer is.
Megmentettelek.
Kétszer is.
Ma este és holnap is...
Manda?
Csukd be az ajtót, Lisey! Barlangban nőttél fel? Jézusom!
Mit kerestél odakint?
A jóképű tévés pasi szerint Robert Frostnak igaza volt.
A világvégét a jég hozza el, nem a tűz.
Szerencsére Scott a nyugati parton van. LA-ben lehet vagy 21 fok.
Lemondta a turnét.
Mi? Mr. Rocksztár Író Úr?
Valami nem stimmel vele.
Karácsony óta ez van.
Mintha nem is ő lenne, és ez csak egyre rosszabb.
És ezt azért mondod nekem, mert...
Ó, ó, ó, megvan! Mert én vagyok a rezidens kattant a családban.
Mert valakivel meg kell beszélnem.
De nem Darlával, mi?
Mert nem ő az, aki néha bekattan,
és pár napig ki sem kel az ágyból...
Dehogyis! Azért, mert Scott veled beszél.
Rajtam kívül csak veled szokott.
Mondott neked valamit? A depressziójáról?
Hogy elvesztette a kapcsolatot a világgal?
Nem. Egy picit fura volt.
De nem karácsony, hanem hálaadás óta.
Mesélt neked a gyerekkoráról?
Bármikor is?
Nem. Neked mit mondott?
- Komolyan? Semmit? Soha? - Nem. Ő... Hát egyszer igen.
Egyszer... Egyszer beszélt a gyerekkoráról.
Nagyon régen. Közvetlenül az esküvő után.
Azt mondta, hogy a Landonok nem egyszer vesztik el a kapcsolatot
a valósággal.
Úgy nevezte, „odaát lenni.”
A stressz?
Az élteti. Imádja.
Nem arról van szó. Inkább valami kórról. Mintha...
A tébolynak két típusa van.
A gonoszotty és az odaát.
Öröklődik.
Valami a vérében.
Csak azért fordultál hozzám, mert kattant vagyok.
Nem. Azért, mert félek.
És nem akarom elveszíteni.
Amikor én magamba fordulok...
az azért van, mert félek.
Félek a jövőtől.
Hogy egyedül halok meg ebben a házban, és csak a két húgom gyászol majd.
Néha visszamegyek a múltba, amikor még gyerek voltam.
Amikor az élet még nem volt olyan rohadt komplikált.
És néha, amikor visszavonulok...
Nehéz visszajönni?
Ha megvágom magam...
A fájdalom vissza szokott hozni, de nem mindig.
Jesszusom, ezt ne is mondd!
- Ne vágd... - Nem akarod hallani.
- Nem hiszed el, de... - Ne vagdosd magad!
Mennem kell, lassan besötétedik.
Nem akarok a sötétben vezetni.
Nem akarod magára hagyni.
Ugye?
Akkor oldd meg!
Tarts ki mellette, Lisey! Imád téged.
Ha van valaki, aki ehhez a világhoz tudja kötni...
Az én vagyok.
Nekem kell lennem.
Scott?
Scott!
Szia! Nagyon hideg van idefent.
Gyere vissza a házba!
Szia!
Mit művelsz?
Hahó!
Scott.
Jól van, ügyes, de most már hagyd abba!
A frászt hozod rám!
Kicsim!
Hallasz, kicsim?
Jól vagy?
Hahó!
Mondj valamit!
Ha ott vagy...
gyere vissza!
Gyere vissza hozzám!
Hol jársz?
Emlékszel, amikor megvágtad a kezed?
- Amikor összevesztem a mosodával. - Igen,
és a mosogatóban mostad le a vért, ahogy Paul mutatta.
Paul azután mutatta, hogy apád megvágta, és te leugrottál az ablakból?
Nem, az később volt.
Paul vágásai ijesztők voltak. Nem karcolások, hanem mély sebek.
Papa mélyre vágott. De nem ezt akarod kérdezni.
Igaz.
- Tedd fel a kérdést, és válaszolok... - Oké. Jó.
- ...de kérdezned kell. - Jó.
Amikor leugrottál az istállóablakból...
Papa adott egy puszit.
Papa ezzel jutalmazott.
Papa kieresztette a gonoszottyot Paulból, és vége volt.
Dincs, véget ért.
Legalábbis aznapra.
De nem ezt akarod kérdezni.
Hogyan gyógyult meg?
Hogy lett jobban?
Van egy hely.
Úgy hívta...
Paragony.
Paragonynak hívtuk.
Oda vittem, amikor fájt neki.
És akkor is, amikor meghalt.
És a Cimbi-dombon temettem el.
Ahová ma mentünk. Az volt a mi helyünk.
Tedd fel a kérdést! Én tudom, mi az,
de fel kell tenned.
Valós hely volt...
ahol jártunk...
vagy csak képzeltem?
Aztán... elvitt.
Ha akarod...
elviszlek megint.
Rendben.
Akarom.
- Mire gondoltál? - A fűzfára.
Az jó. Jobb, mint amire Paul.
Ezek a virágok! Megérinthetem őket? Szabad?
Egyet visszavittem egyszer, de rögvest elhervadt.
- Hamarosan besötétedik. - Itt soha nem sötétedik be.
A hold mindig ott van, a horizont felett.
Lisey, nézd!
Paul ezt egy rossz ládából csinálta.
A legjobb a medence, Lisey.
- Vannak itt emberek? - Igen.
De mind sérült.
Az meg mi?
Gondolj valamire, Lisey!
Valamire a szobából!
Ez meg mi volt? Mi volt az a dolog?
A hosszú srác.
Soha nem láttam közelről, és nem is akarom.
Nem akarok itt lenni.
Régóta ismerjük egymást azzal a dologgal.
Emlékszel, hogy el kellett vinnem Pault, mert Papa annyira megvágta?
Aznap olyan közel volt,
hogy megpillantottuk a fák között.
Rémesen magas volt.
Végtelenül.
És érzéseket kelt.
Csüggedést.
Bánatot.
- Ismer. - Mit ismer?
Engem.
Hív engem.
Át tud jönni? Utánunk tud jönni?
Valószínűleg nem.
Írás közben szoktam hallani.
Az elméje kinyúl az enyém felé.
Álmatlan éjszakákon hallom közeledni.
És ha tükörbe nézek, vagy egy pohárba, látom az arcát.
Sokféle arcot.
És azt kívánom...
Igen, néha azt...
De most már itt vagy nekem, Lisey.
És te itt tartasz.
Te vagy a horgonyom.
Vannak horgonyok itt és ott is.
Horgonyok és hasonmások.
Hogy érted?
Néha én is hasonmás vagyok.
Paul soha nem volt.
Sok mindent nem tudok még, de csak találgatni tudok.
Például azt, hogyan kapcsolja a víz a Paragonyt a mi világunkhoz.
- Hogy tudsz átlépni, míg a legtöbben nem? - Mert segítettél.
De a medence gyógyít.
Ezt biztosan tudom.
Mert oda vittem Pault, amikor Papa megvágta.
- A medencéhez vezető ösvényen voltunk. - Hogy meggyógyíthasd.
Ahogy magadat is meggyógyítottad,
miután megvágtad a karodat.
Igen.
És akkor megjelent.
A hosszú srác.
Menj! Eredj innen!
És még egyszer át ne próbálj verni azzal a vízzel!
Scott, hallod ezt?
Mi volt az?
Nem tudom.
- Nem akarok itt lenni! - Semmi baj.
Paul, hová mész?
Paul, erre! Paul!
Paul!
Hová mész? Paul!
Paul képtelen volt ellenállni, és elkezdett felé menni.
Paul! Paul, ne menj oda!
Paul!
Paul, gyere vissza!
Paul!
Mondtam, hogy ne menj oda! Mondtam!
Elkapta a karom! A karom!
Semmi baj, Paul, a medence meggyógyít.
A medence majd meggyógyít, mint mindig.
Gyere, gyere!
Elment.
De megjelölt minket.
Ismert minket.
Többször is voltunk ott, mielőtt Paul meghalt.
Most, hogy belegondolok...
ez a mocsok rám gondol.
Akkor ne!
Ne is gondolj rá!
Már csak egy dolgot akarok tudni a bátyádról.
Többet nem. Többet nem. Többet nem. Többet nem.
- Miért visszafele van? - Mert a karjába véste bele.
SEGÍTS, LISEY
Mert a karjába véste bele.
Tudod, mi ez?
Ott vagy?
Szorítsd meg a kezem!
Ha ott vagy, szorítsd meg a kezem!
A medencénél vagy?
Gyógyulni mentél a medencéhez?
Vissza akarsz jönni?
Vissza akarok jönni.
Honnan? Hol... Hol...
- Haza akarok jönni. - Jól van, jól van.
Haza akarsz jönni?
Akkor segíts!
Nélküled nem tudom, hogy kell.
Mondd el!
Segíts! Oké?
Segíts!
Segíts! Segíts!
Sok mindent nem tudok még, de csak találgatni tudok.
Hogyan kapcsolja a víz a Paragonyt a mi világunkhoz.
Hogy tudsz átlépni, míg a legtöbben nem?
Őstehetség vagy.
A feliratot fordította: Varga Attila