PÕHINEB STEPHEN KINGI ROMAANIL
Prouake, leppisime ju kokku.
Sa ei mõista vist, kui tõsine asi on,
kuigi postkasti jäetud vareselaipa on ju üsna raske valesti mõista.
Näeme varsti.
Käi perse, Jimmy.
Prouake, see nüüd küll ilus pole.
Kas see laul pole mitte armas?
Vaata seda.
KAPTEN MUST ÕÕNSAD KURADID
Kas näed, mis siin kirjas on? Kapten Must ja „Õõnsad kuradid“.
Kapten Mustal oli võlujojo.
Muidugi tead sa seda.
Kirjastaja tootis neid jojosid muidugi reklaamiks.
Ostsin selle eBayst ja õppisin ära mõned trikid, nagu kapten Must.
Vaata. Ma panen selle magama.
Nüüd jalutan koeraga.
Mul on janu.
Sellest saame jagu.
Kas hakkas parem? - Siis hakkab, kui sa läinud oled.
Arusaadav.
Ma ei raiska su aega. Me ei saa endale venitamist lubada, prouake.
Aga tahaksin siia jääda.
See on kena kohake.
Mitte et ma Scotti peale kade oleks. Ta oli geenius,
teenis raha oma erilise andega.
Jumaliku andega, sina soojendasid vaid ta sängi.
Põhimõtteliselt oled ju parasiit, eks?
Hr Dooley, me… me olime partnerid.
Me sõltusime teineteisest.
Ja armastasime üksteist.
Ja see on miski, mida Dashmiel ei näi mõistvat.
Tead ju, mida öeldakse. Arvamus on nagu urruauk, igaühel olemas.
Scotti anne ei olnud eriline. See oli väga eriline.
Olen kõik ta raamatud läbi lugenud. Kas tead, milline mulle enim meeldis?
See, kus räägitakse jojost. „Õõnsad kuradid“.
Ei, prouake.
See on hea raamat, aga „Lõbusõitja tütar“ on parem.
See lihtsalt ei meeldinud mulle. Ma jumaldasin seda, lugesin kapsaks.
Mu lemmikkoht: kui Gene ütleb oma värdjast isale, et ei tule enam tagasi.
Kas sa tead, mida ta ütleb? Kas sa mäletad seda?
Gene… Gene ütleb, et tema isa ei ole iial mõistnud, et armastus kohustab.
Just nii.
Täpselt nii.
Ta ei mõistnud, et armastus kohustab.
Kui paljud on seda tundnud, aga pole väljendada osanud!
Scott vääris sellist paika.
Ja nüüd on ta surnud.
Kui kahju! Ja kahju, et varjad asju, mida maailm näha tahaks.
„Naised vaatasid üksteist, nagu mehed seda iial ei tee,
sest nad näevad kaugemale ja värvilisemalt.“
„Värvilisemalt“. Vaid Scott Landon oskas nii öelda ja keegi pole seda näinud.
Sinu pärast istub see pimedas kastis.
Kas sa tead, mida see naine enda ees praegu näeb?
Varast.
See oli su enda süü, prouake.
Kuula mind. Kas kuulad?
Maailm peab neid nägema.
Sa ei pidanud meie kokkuleppest kinni.
Mis mõttes?
Annad mulle paberid, viin need professorile, kes need avaldab,
et rahvas mõistaks Scott Landoni annet.
Hr Dooley, me ei leppinud milleski kokku.
Leppisime. - Me ei…
Leppisime küll. Aga sa valetasid, eks?
Kus ülejäänud kraam on?
Kus on salajane kraam?
Sa varjad seda professori eest. - Ei.
Maailma eest. - Palun.
Minu eest.
Palun. Palun.
Ma ei saa sellest üle, olen nii vihane. - Ausõna. Ma luban.
Võid kõik selle võtta. - Kuss!
Kuss nüüd, prouake.
Ära ole selline mõrd.
Vabandust, aga eelistan asju õigete nimedega nimetada.
„Saladus on paha-paha, võib kellelegi haiget teha.“
Tean, mida kuulama peaksime. „Lahingulippudest“.
„Reliikviatel“ on järg.
Ei, ainult üks peatükk ja kavand.
Sealsamas taga, prouake.
Sa valetad ja valevorstid saavad karistada.
Ootan professori kõnet homse õhtuni. - Ta ei saa…
Ta ei saa sinuga ühendust.
Ta ei saa sind kätte.
Ta ei saa sinuga ühendust võtta.
Tal pole sinu telefoninumbrit.
Ega meiliaadressi. - Kella kümneks homme õhtul,
muidu on järgmisel korral palju valusam.
Ta ei saa sinuga ühendust.
Ei.
Kuss nüüd, prouake.
Lisey. Ei.
Oh ei. Ei!
Lisey.
Oh issand.
KUI RÄÄGID ET SIIN KÄISIN TAPAN SU.
AGA ENNE TAPAN SU ÕED.
USU SEDA SINU SÕBER JIM DÄNDI
Kõik Landonid paranevad kähku.
Pidime paranema.
Mina olen Landon vaid abielu kaudu.
Ei.
Ma poleks pidanud rääkima. - Ei.
Issi ütles, et surnuid ei tohi üles kaevata.
Ei.
Ei, sa pead mulle rääkima. Sa pead.
Pead lõpuni rääkima ja ma luban, et rohkem me seda teemat ei puuduta.
Ma armastasin teda, Lisey. - Ma tean.
Mis toimub?
Kõik on hästi.
Sul on annet.
Mis see on?
Kus me oleme?
Armsama künka peal.
Me peame tasa olema.
Aitab küll.
Lisey.
Tere, Dan.
No tervist, pr Landon.
On kõik hästi? Olete veidra häälega.
Kõik on korras. Ma olen unine. Olen lihtsalt unine.
Ma… Ma hakkan kohe magama minema.
Vabandust, et segan.
Tahtsin vaid öelda, et Roddy Boynton pargib tee ääres, kui midagi vajate.
Suur tänu. - Head õhtut, pr Landon.
Olgu, head aega.
Palun ütle, et sa ei jäänud seda paska uskuma.
Oled alati kõige ratsionaalsem olnud.
See järv üksnes ei ravinud, vaid ka peibutas.
KÄISIN AMANDA MAJAS. VÕTSIN TA RELVA.
VÄGA HEA.
VISKA SEE JÕKKE.
OK. OLEKSID VÕINUD VÄHEMALT NÕUD ÄRA PESTA.
Mida ma Dooleyga tegema peaksin, Scott?
Ja Amandaga?
On sul mõtteid?
Beibilav.
Scott?
Scott.
Ma… Ma armastasin sind. Ma päästsin su.
Tõin sulle jääd.
Mu ema ütles mulle
Ta ütles: „Poeg, palun vaata ette
On üks asi, mida hüütakse armastuseks
Sa tead, et see on kõikjal“
Ta ütles
Tüdruk võib murda su südame - Su südame
Ja tekitada hingepiinu - Ja tekitada hingepiinu
Aga pärast seda, kui kohtusin Oma väikse naisukesega, jah
Tunnen, et see juhtub ka minuga Ja uskuge mind
Nüüd on liiga hilja tagasi pöörata - Nüüd on liiga hilja tagasi pöörata
Ma usun, ma usun, ma usun Et hakkan armuma
Avastasin, et helistan talle Vähemalt kümme korda päevas
Teate, see on nii ebaharilik
Et ma niimoodi käitun
Ausõna, ma ei saa magada
Ei. Ei-ei-ei.
Tahaksin teda kõvasti emmata - Tahaksin teda kõvasti emmata
Püüan end veenda
Et see tunne ei ole lihtsalt õige
Jah, oo jaa - Nüüd on liiga hilja tagasi pöörata
Ma usun, ma usun, ma usun Et hakkan armuma
Mul ei oleks selle vastu midagi
Kui teaksin Et ka tema armastab mind tõesti
Kuid ma ei tahaks üksinda armunud olla
Nii et ma midagi muuta ei saaks, ei
Nüüd on liiga hilja tagasi pöörata - Tagasi pöörata
Ma usun, usun, usun Et hakkan armuma
Sest hakkan armuma
Nüüd on liiga hilja tagasi pöörata
Ma usun, usun, usun Et hakkan armuma
Nüüd on liiga hilja tagasi pöörata
Ma armastasin sind. Ma päästsin su.
Tõin sulle jääd.
Ma armastasin sind. Ma päästsin su. Päästsin kaks korda.
Ma päästsin su.
Päästsin kaks korda.
Täna õhtul ja homme me… - Manda?
Pane uks kinni, Lisey. Kas sa oled trammis sündinud? Jessas!
Miks sa väljas oled?
Ilusa poisi sõnul oli Robert Frostil õigus.
Maailm saab lõpu läbi jää, mitte tule.
Hea, et Scott läänes on, LAs on ilmselt 21 kraadi sooja.
Ta jättis ringreisi ära.
Mida? Auahne rokkstaarist kirjanikuhärra?
Tal on midagi viga.
Jõuludest alates.
Ta pole tema ise, asi läheb hullemaks. - Miks sa sellest mulle räägid?
Oh sa pagan! Muidugi. Sest mina olen ju perekonna hull.
Sest mul on vaja kellegagi rääkida. - Aga mitte Darlaga, eks?
Ta pole see, kes vahel ära keerab ja paariks päevaks voodisse jääb.
Oh issand, ei! Sest Scott räägib sinuga. Oled ainus, kellega ta räägib. Peale minu.
Kas ta on midagi öelnud, maininud depressiooni
või välja lülitumist?
Ei. Või noh, miski oli nagu paigast ära.
Aga mitte alates jõuludest, vaid minu arust juba enne tänupüha.
On ta sulle oma lapsepõlvest rääkinud? Kas ta on selle kunagi jutuks võtnud?
Ei. Mida ta sulle rääkis?
Tõsiselt? Mitte midagi? Mitte kunagi? - Ei. Rääkis küll.
Ükskord rääkis.
See oli ammu, kohe pärast abiellumist.
Ta ütles, et Landonitel on kombeks irduda…
reaalsusest.
Enda sõnul ta „kadus“. - Ehk on ta stressis?
Ta naudib stressi. Selles asi ei ole. See on pigem haigus, nagu…
Kahte sorti hullust.
Ühed on pahad, teised kaovad.
See on meil veres.
Tal olevat midagi veres.
Sa tulidki minu juurde, kuna ma olen hull.
Ei. Tulin, sest ma kardan.
Ja ma ei taha teda kaotada.
Kui mina endasse tõmbun…
on põhjuseks hirm.
Ma tunnen hirmu tuleviku ees.
Kardan surra selles majas üksinda. Et mind jäävad leinama vaid mu õed.
Niisiis lähen vahel tagasi minevikku, lapsepõlve.
Elu ei olnud siis nii kuradi keeruline.
Ja siis vahel, kui ma endasse tõmbun…
Kas tagasi tulla on raske?
Kui ma ennast vigastan…
Valu toob mu tagasi, aga ühel päeval ei too.
Oh issand, ära ütle nii.
Ära tee. Ära lõigu ennast. - Sa ei taha kuulda, ei usu, aga…
Peaksin minema, varsti läheb pimedaks.
Ma ei taha pimedas sõita.
Sa ei taha teda üksinda jätta. Eks?
Siis lahenda see.
Hoia temast kinni, Lisey. Ta armastab sind.
Ja kui keegi ta selle maailma külge siduda suudab…
See olen mina.
See pean olema mina.
Scott?
Scott!
Tere! Siin on nii külm.
Miks sa tuppa ei tule?
Kuule.
Mida sa teed?
Kuule.
Scott.
Olgu. Hästi. Lõpeta lollitamine. Tule nüüd.
Ajad mulle hirmu nahka.
Kallis.
Kallis?
On kõik hästi?
Kuule.
Räägi minuga.
Kui sa seal oled…
siis tule tagasi.
Tule lihtsalt tagasi.
Kuhu sa kadusid?
Kas mäletad, kuidas oma kätt vigastasid?
Ööl, kui pesumaja aknaga tülli läksin? - Jah.
Puhastasid seda kraanikausis, nagu Paul õpetanud oli.
Kas Paul tegi sama, kui isa teda lõikus ja sinul alla hüpata käskis?
Ei, see juhtus hiljem.
Ja Pauli haavad olid tõsised. Mitte täkked, vaid suured haavad.
Issi lõikas sügavale. Aga sa ei tahtnud seda küsida.
Jah.
Küsi, mida tahad, ma vastan. - Olgu.
Aga sa pead küsima. - Olgu.
Niisiis, kui sa küüni luugist alla hüppasid…
Issi tegi mulle musi.
Musi on issi preemia.
Issi lasi paha Paulist välja ja oligi kõik.
Bumm, lõpp.
Vähemalt selleks päevaks.
Aga sa ei tahtnud ka seda küsida.
Kuidas ta paranes?
Kuidas ta terveks sai?
On üks koht.
Ta kutsus seda… - Boo’ya Mooniks.
Kutsusime seda Boo’ya Mooniks.
Viisin ta sinna, kui ta oli vigastatud. Ja kui ta suri.
Ja ma matsin ta Armsama künkale.
Kus meiegi täna käisime. See oli meie koht.
Küsi oma küsimus. Ma tean, mis see on,
aga sa pead küsima.
Oli see päriselt olemas?
Koht, kus me täna käisime.
Või kujutasin seda ette?
Ja siis viis ta mu sinna.
Kui sa tahad…
võin su jälle sinna viia.
Jah.
Ma tahan.
Millele sa mõtlesid? - Pajupuule.
See oli väga hea. Parem kui Paulil.
Issand, millised lilled! Võin ma neid katsuda? On need ohutud?
Võtsin ühe kord tagasi minnes kaasa, kuid see närbus kohe.
Varsti läheb pimedaks. - Siin mitte iial.
Kuu on alati seal, otse silmapiiri kohal.
Lisey, vaata.
Paul tegi selle katkisest kastist.
Lammijärv on parim, Lisey.
Kas siin on inimesi? - Jah.
Aga nad on katki.
Mis see on?
Mõtle millelegi, Lisey.
Millelegi seal toas.
Mis see oli? Kes see olend oli?
Pikkpoiss.
Ma ei ole teda kunagi lähedalt näinud. Ei taha ka.
Ma ei taha siin olla.
Me oleme temaga vanad tuttavad.
Kas mäletad, kuidas pidin Pauli sinna viima, sest issi lõikas ta katki?
Pikkpoiss oli nii lähedal.
Nägime teda puude vahel vilksamas.
Ta oli nii pikk.
Lõputu.
Ja tunded, mida ta toob…
Meeleheide.
Kurbus.
Ta teab. - Mida?
Ta tunneb mind.
Ta kutsub mind.
Kas ta võib sellesse maailma tulla? Pääseb ta meie juurde?
Ilmselt mitte.
Ma kuulen teda vahel kirjutades.
Tema teadvus kõnetab minu oma.
Kui ma öösel magada ei saa, kuulen teda tulemas.
Ta vilksatab peeglis või klaasi peal ja ma näen ta nägu.
Paljusid nägusid.
Ja ma soovin…
Ausõna, vahel ma…
Aga nüüd oled mul sina, Lisey.
Ja sa hoiad mind siin.
Sa oled mu ankur.
Ankruid on siin ja seal ka.
Ankrud ja teisikud.
Millest sa räägid?
Vahel on mind kaks.
Pauliga seda ei juhtunud.
Aga ma ei tea nii paljusid asju, võin vaid aimata.
Kuidas vesi Boo’ya Mooni meie maailmaga ühendab?
Kuidas sina sinna pääsed ja enamik mitte? - Sest sina aitasid mind.
Aga lammijärv tervendab.
Seda tean ma kindlalt.
Sinna viisin ma Pauli, kui isa teda lõikus.
Olime järve juurde viival rajal. - Et Paul terveks teha.
Nagu sa ka iseenda terveks tegid, kui käe katki lõiganud olid.
Jah.
Ja siis ta tuli.
Pikkpoiss.
Minge, tõmmake uttu.
Ja ärge üritage mind selle veeasjandusega jälle petta.
Scott, kas sa kuuled seda?
Mis see on? - Ma ei tea.
Ma ei taha siin olla. - Pole midagi.
Paul, kuhu sa lähed?
Paul, järv on siinpool. Paul!
Paul!
Kuhu sa lähed? Paul!
Mingil põhjusel ei suutnud Paul peatuda ja liikus aina Pikkpoisi poole.
Paul! Paul, ära mine sinna.
Paul!
Tule tagasi!
Paul!
Ütlesin, et sa ei läheks! Ma ütlesin!
Ta sai mu käele pihta. Ta tabas mu kätt. - Pole midagi, Paul, järv teeb su terveks.
See ravib kõike, nagu alati.
Tule. Lähme.
Pikkpoiss lahkus.
Aga märkis meid ära.
Ta tundis meid.
Me käisime seal veel mitu korda, enne Pauli surma.
Kui ma nüüd Pikkpoisile mõtlen…
mõtleb tema ka mulle.
Siis ära mõtle.
Ära mõtle talle.
Pean veel midagi küsima. Räägi oma vennast.
Ei enam, ei enam, ei enam.
Miks see tagurpidi on? - Ta lõikas selle oma käele.
yesiL dnim atiA
Lõikas oma käele.
Kas tead, mis see on?
Oled sa siin?
Pigista mu kätt.
Pigista mu kätt, kui sa siin oled.
Oled järve ääres?
Kas sa läksid sinna paranema?
Tahad sa tagasi tulla?
Ma tahan tagasi tulla.
Kust?
Ma tahan koju tulla. - Hästi.
Tahad koju tulla?
Siis pead mind aitama.
Ma ei oska seda ilma sinuta teha.
Nii et õpeta mind.
Aita mind. Eks?
Aita mind.
Aita mind! Aita!
Ma ei tea nii paljusid asju, võin vaid aimata.
Kuidas vesi Boo’ya Mooni meie maailmaga ühendab?
Kuidas sina sinna pääsed, aga enamik mitte?
Sul on annet.
Tõlkinud Triin Jürimaa