Історія Лізі
ЗА РОМАНОМ СТІВЕНА КІНҐА
У КОЖНОМУ ШЛЮБІ СВОЇ ТАЄМНИЦІ.
СКОТТ ЛЕНДОН
Чому вони такі для тебе важливі?
Окрім книг, у мене нічого немає.
А тепер у мене є ти.
ЛЕНДОН, «РЕЛІКВІЇ»
Я тебе люблю.
СКОТТ ЛЕНДОН
Ти в кожній книзі.
З радістю представляю вам містера Скотта Лендона…
автора «Реліквій» і «Дочки матроса», що принесла йому Пулітцерівську премію.
Ми тебе любимо!
Правду каже, ми любимо його творчість.
Жодному письменнику
не вдавалося так філігранно поєднати реальність і фантазію.
Скотт Лендон – національний герой.
Він приїхав сюди аж з Мену з прекрасною дружиною Лізетт…
Ліза!
…на урочисті закладини бібліотеки Шипмена.
Надворі 21 століття, і світ поглинає пітьма.
Та якщо книжка – це промінь світла,
то бібліотека – це багаття,
навколо якого щодня гріється десять тисяч душ.
Урочисто оголошую будівництво бібліотеки відкритим!
Скотт.
У нього револьвер.
СКОТТ ЛЕНДОН
Я тебе люблю.
Стрілець!
ЛЮБУСЯ!
БУЛ. ПЕРША ПІДКАЗКА Я СКАЗАВ: «ЛІКАРЮ»
Алло.
Якщо ви щось продаєте, видаліть мій номер.
Лізі?
Аменда? Чому ти дзвониш на робочий?
Я вже перепробувала всі інші в телефонній книзі.
Але в тебе їх так багато.
За життя Скотта вони були нам потрібні. Але…
Що ж… Це був останній.
Думала, ви з Дарлою заїдете на обід.
Дарла поїхала по харчі.
Я вже мала бути в тебе, але заснула.
Дуже схоже на тебе, Лізі.
Моя молодша сестричка Лізі.
Заснула в кабінеті Скотта?
Так. Дарла тобі розповіла?
Ні, я… здогадалася.
Бо для тебе він не помер.
Хоч минуло два роки.
Ти в порядку?
Чарлі одружився. Ти знаєш?
Чула про це.
З красунькою з Сент-Джон Веллі, наче з французької поштівки.
Безсоромною красунькою, це точно.
Дарла мені розповіла. Сонце, мені жаль.
Він зустрічався і з нею, і зі мною одночасно.
Ти в порядку?
І з нею, і зі мною водночас!
Що… Що сталося?
Що це було? Що ти там робиш?
Що це було? Щось розбилося?
Ні, зовсім ні. Пусте. Лише моє серце.
Мендо?
Ти…
Амендо!
Амендо, що таке? Що… Сонце, що там таке?
-Лізі? -Дарло, чуєш.
Забудь про харчі й лети до неї. Вона знову за старе.
О боже.
Чорт.
Добрий день, місіс Лендон. Я проїжджав неподалік.
З самого Теннессі? Сумніваюся.
Вирішив спробувати ще раз особисто.
Передайте нам папери покійного чоловіка.
-Їм місце в бібліотеці. -Професоре…
-Він присвятив… -Не зараз.
У мене сімейні проблеми. Приберіть машину.
Місіс Лендон, будь ласка.
Слава Скотта Лендона лише поширилася
за два роки після його передчасної кончини.
Ці тексти, його неопубліковані твори треба зібрати.
-Вивчити. Це не ваша… -Так дивно, що ви…
прийшли сюди сьогодні,
бо я якраз дивилася на ваше фото в «Горлікс».
Фото героя, який… урятував життя знаменитому письменнику.
Але в реальності… Ви боягузливо втекли.
-Місіс Лендон. -І вернулися
для фото, щоб присвоїти собі заслуги.
Мені байдуже на заслуги.
Абсолютно байдуже. Але в дім я вас не пущу.
Вам не бачити його рукописів.
Ви були не більше, ніж звичайна офіціантка, коли впали йому в око.
Ви спали в його ліжку,
але це не дає вам права приховувати його рукописи
від світу.
О боже.
Ідіть нахер.
Ідіть нахер. Я викликаю копів.
-Місіс Лендон. -Якщо не хочете провести ніч
за ґратами, то вам краще забиратися.
Місіс Лендон.
Геть з дороги.
Джим? Це Роджер Дешміль.
Ти… Ти вранці плавала в басейні?
Не знаю, але Скотт… Скотт говорив про озеро.
Точно знав.
Ти не… Ти… Ти знаєш. Знаєш, але… обманюєш себе.
Ти себе обманюєш. І це… талант, якого мені завжди бракувало.
Мендо!
Боже, Мендо. Що сталося?
Що з тобою?
Чорт.
Вона в спальні. Я фактично винесла її нагору. А тебе не було.
Пробач. Мусила з дечим розібратися.
Нічого.
Що за сморід? Щось горить?
Макарони з сиром.
Вона приймає ліки?
У кошику чотири пусті пляшечки. Думаю, змила в унітаз.
-Вона говорить? Чи як тоді… -Як той раз? Поки що ні.
Ми ще не… Поки що ні.
Мендо.
Поки я її мила, вона не замовкала.
Старша сестричко, зайченя Мендо?
Бідолашна Аменда.
-Лізі? -Так.
З перев'язкою кров не тече.
Знаю.
-Вона хоч щось їла? -Нічого.
Той раз було те саме.
Видряпалася тоді, видряпається й тепер.
-Тоді їй допоміг Скотт. -Так.
Треба завезти її в лікарню.
Ні, просто… Зачекаємо.
Я побуду з нею сьогодні, побачимо, що буде вранці.
-Точно? -Так, тепер моя черга.
Коли Метт вернеться з Канади?
Через два тижні. Краще б лишився там назавжди.
Не знаю. Пробач.
Нічого, ти втомилася.
У тебе все добре?
Так. Не хочу… Не хочу вертатися додому,
бо приїжджав придурок Дешміль.
-Подзвони, якщо їй стане гірше. -Добре.
Вона проблемна стара корова, але я її люблю.
Так. Від любові не втечеш.
Що зробив Скотт, коли ти була в такому стані?
Він точно щось зробив.
Скажи, що потрібно…
і я все зроблю.
Хочу… какао.
Добре, зайченя Мендо. Я принесу тобі какао.
Амендо.
Лізі хотіла приїхати.
Я сказав «ні». Не сьогодні.
Це залишиться між нами.
Я давно цьому навчився.
Ще в дитинстві.
Це залишиться між нами.
Тобі стало краще?
Це з озера.
Воно ні на що не схоже.
Принаймні в цьому світі.
Нам треба поговорити… про Лізі.
Добре.
Привіт, Джим.
Йоко Лендон так само не віддає добро?
Ну, вона поводиться, як…
Сучка.
Нетактовно, але по суті так.
Може, вона хоче, щоб про нього забули?
Такого не можна допустити. Згоден?
Авжеж згоден.
Пам'ятаєш нашу розмову про те, щоб трохи на неї натиснути?
Ти казав, що вмієш переконувати.
Умію, Роджере. Повір.
І доступно пояснювати.
Це дуже важливо.
Неопубліковані оповідання Лендона, чи навіть роман.
Тільки подумай, Джим. Вона сидить на них, як квочка.
Я допоможу.
Точно зумієш?
Аякже.
Я заплачу мало. Я людина небагата.
За це не переживай, проф.
Скотт Лендон – мій ідол.
Його книжки мене змінили.
Я добуду тобі ті папери.
Жодна жінка не зможе мені відмовити.
-Склянка гаряча, тому я потримаю… -Скотт дав мені напитися, але не какао.
Це була холодна вода. Прекрасна вода.
Сказав, що вона з озера. З Місячного Кола.
Якого озера?
Та хто цього разу… дасть мені напитися?
Солодшої води я не пила ніколи.
Лізі, маленька, я хотіла ще.
Та він сказав, що озеро…
небезпечне.
Коли дивишся на нього, не можеш відвести погляд.
Яке озеро?
Ти знаєш яке, Лізі.
Ти хочеш забути… але не можеш.
Він довірив тобі полювати на була.
Він мені розповів. У день, коли дав мені напитися.
Сказав, що це ніби…
пошук скарбів.
Пошук скарбів.
Ти знайшла першу підказку?
Я розповім, бо він мені доручив.
Це срібна лопата, якою ти його врятувала.
Він сказав, що ти побачиш її навіть раніше, ніж побачиш.
Ти побачила?
Так.
Він залишив ще одну підказку й сказав, що ти зрозумієш.
Він був особливий.
Амендо.
-Знаю, інколи він зникав – пурх. -Амендо.
Лише Скотт Лендон умів так зникати.
Амендо, що це?
Ні.
Розгадуєш усі загадки, знаходиш підказки…
а тоді здобудеш приз.
Мабуть, ти дуже це любив.
Любив.
А тебе люблю ще більше.
Точно любиш?
Люблю.
Я теж тебе люблю.
-Ти знаєш… -Заткнися.
Ти знаєш.
Воно видає звуки.
Лекцію, звісно, скасували.
Вертаємося до головної новини:
в автора бестселерів Скотта Лендона стріляли по обіді в кампусі «Горлікс».
Його завезли в лікарню «Сейкред Гарт»,
де він перебуває в критичному стані.
Ваш чоловік серйозно поранений, але його стан стабільний.
Може, врятуємо йому легеню. На щастя, то був .22 калібр.
-Цього було достатньо. -Хотіла сказати…
Знаю. Я знаю, що ви хотіли сказати. Дякую.
Він одужає?
Таких обіцянок я не даю, але в нього хороші шанси.
Звісно, одужання триватиме довго.
Не так довго, як ви вважаєте. На Лендонах усе швидко заживає.
Можна його побачити?
Авжеж. Проте поговорити вам не вдасться. Він у кисневій масці.
Де ти був?
Ти знаєш.
Не знаю.
Знаєш.
Скажи, що ти одужаєш.
Усе добре.
-На Лендонах… -Швидко заживає. Знаю.
Що з тим, хто в мене стріляв?
Я не… Я не знаю. Не знаю, і мені байдуже.
Я так боялася, що станеться щось подібне.
Так, але більшість…
Більшість тебе любить,
але вистачить і одного, який не любить.
Скотт, у нього револьвер.
Ти вкрав мої думки.
-Синку. -Крадій.
Лізі.
Тихо.
Привіт, любусю.
Я так за тобою скучаю.
Ти полюєш на була.
Дивись.
Переконати себе Що ці почуття неправильні
О, так
Уже пізно відступати
Здається, я закохуюся
Уже пізно відступати
Здається, я закохуюся
О так Я був би не проти
Якби знав, що вона теж мене кохає
Не хочу й думати Що мої почуття не взаємні
І що мені цього не змінити
Уже пізно відступати
Відступати
Здається, я закохуюся
Закохуюся
Уже пізно відступати
Здається, я закохуюся
Уже пізно відступати
Здається, я закохуюся
Поплескайте цим прекрасним музикантам.
Леді та джентльмени, мене звуть Дейв Дебушер.
Денді Дейв!
Саме так. Денді Дейв Дебушер.
Уранці я з радістю
віддав дочку за дружину чоловікові, який її не гідний.
Татку.
Можливо, колись він таки стане їй гідною парою.
Лізі каже, він буде великим письменником.
Щось там про магічний сюрреалізм.
Я сумніваюся.
Але Лізі каже, що він має контракт на книжку.
Що його чекає слава, і нас з мамою це влаштовує.
Він отак базікав цілий вечір.
Сонце, він тебе любив.
Він був п'яний.
Так. І любив тебе.
Полювання на була?
Чому саме зараз?
Як його називав твій брат?
«Кривавий бул»?
Він уже близько.
А зараз ти мусиш дбати про Аменду.
Іди за підказками – і здобудеш приз.
Запрошую прекрасних молодят до ще одного танцю.
Давайте.
Татку, ми вже танцювали.
Підтримайте їх.
Любов
Я так погано почувався
Що довелося питати сімейного лікаря Що зі мною
Дивись.
-Я сказав: «Лікарю» -Лікарю
Лікарю, лікарю
-Лікарю -Скажіть мені
Глянь, ми…
-Що ж мене так мучить? -Лікарю
Скотт.
Вернися!
Любов Це все, що мені потрібно
Любов
ЛІКАР, БУЛ
Амендо.
Мендо.
Гей.
Сестричко, зайченя Мендо.
Вкладемо тебе назад у ліжко.
Добре?
Ми скоро зачиняємося.
Ви знали, що в дитинстві це була улюблена книжка Скотта Лендона?
Нарешті дійшли руки її прочитати.
Я не знала.
Його ви точно знали.
Це ж він оплатив будівництво бібліотеки?
Я з ним перетиналась,
але його дружину знала краще.
Лізу. Лізі.
Вона часто сюди заходила. Інколи читала дітям.
Власне, це вона фінансувала…
Ні, це були його гроші.
Хіба ні? Усе йшло від нього.
Мабуть. Можна й так сказати…
Нічого й казати.
Усе йшло від нього.
Чотири роки йому було.
Він казав, що ця книжка розкрила йому силу уяви.
Дуже цікаво.
Силу уяви, задумайтеся.
Книжка посіяла зерня, і воно проросло.
Як я про це дізнався?
Мені розповів друг – професор, який знає про Скотта Лендона все.
Його прізвище Дешміль. Таке дивне. Ніби з книжок самого Скотта.
Я зву його Скоттом, бо мені здається… що я його знаю.
За творами їхніми пізнаємо їх.
Мені справді треба зачинятися. Тому…
Дешміль.
Дешміль, ніби ти голодний, такий голодний, що й міль з'їси.
Розумієте? Дешміль – ніби «Де ж ця міль?».
Цю книжку треба помістити в особливий футляр.
З плашкою на звороті:
«Скотт Лендон почав звідси».
Щоб надихати наступні покоління. Що скажете?
Добре ви придумали.
Я вже мушу зачинятися.
Можна…
поставити її отут, щоб діти бачили її щодня
й надихалися.
Дуже добре придумали.
Так і зробимо.
Що ж…
ми знайшли спільну мову.
Туристи назавжди.
Телепортуй мене, Скотті.
Дешміль, де ж міль. Добре про це подумайте.
Подумаю.
І покладіть книжку у футляр.
Обов'язково.
Бібліотека тут не через його сучку-дружину.
А завдяки йому.
Я сказав: «Лікарю»
Лікарю, лікарю
Чи не скажеш ти
Що зі мною
Я сказав: «Лікарю»
Лікарю, лікарю
ДОКТОР Г'Ю АЛБЕРНЕСС РЕАБІЛІТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР «ҐРІНЛОУН»
ЛЮБУСЮ! ДРУГА ПІДКАЗКА БУЛ
Отак.
Спробуймо ще раз. Готова?
На три.
Раз. Два. Три.
І… Давай.
Мендо.
Місіс Лендон.
Алло. Так, це Ліза. Лізі.
Місіс Лендон, я щиро співчуваю вашій втраті.
Ваш чоловік підписав мені кілька книжок,
і я дуже ними дорожу.
Дякую, докторе Албернесс. Ви дуже люб'язні.
Ви, мабуть, дзвоните стосовно вашої сестри – Аменди Дебушер.
Як ви дізналися?
Скотт… три роки тому запросив мене на обід.
Він сказав, що його своячка була схильна до самокалічення.
Вона себе різала.
З епізодами часткової кататонії.
Непокоївся, що це може повторитися. Так і сталося?
Так, але, докторе Албернесс…
Звіть мене Г'ю.
Він залишив мені ваш номер в записнику Аменди.
Мабуть, про всяк випадок.
Після обіду я показав йому наш центр.
І я пообіцяв: якщо ваша сестра втратить зв'язок з реальністю,
-чого боявся Скотт… -То ви заберете її до себе.
Так.
Мабуть, він дуже її любив.
Він любив обох моїх сестер.
Я допоможу вам, місіс Лендон.
Залюбки зроблю послугу улюбленому письменнику. І… його вдові.
Дякую. Я дуже вам вдячна.
З'єднайте мене з бухгалтерією,
щоб я оплатила лікування.
Ваш чоловік уже все оплатив.
Він сказав, що варто мені подзвонити, і все буде оплачено.
Ясно. Дякую.
-Щедрий був чоловік. -Дякую. Дуже вам вдячна.
Звертайтеся.
Треба було все тобі розповісти до весілля.
Не хочу говорити на серйозні теми. Тут так гарно.
Пам'ятаєш вечір, коли я різав себе, і ти спитала, чи я не божевільний?
Я маю видіння.
Я їх записую, і люди платять, щоб їх читати.
Ти ж письменник. Така твоя робота.
Ти питала мене про рідних – про тата й брата.
Ти сказав, що це неприємні спогади.
Неприємні.
Піклуйтеся про неї.
Обов'язково.
Як він це передбачив?
Як Скотт це передбачив?
Не знаю.
Алло.
Місіс Лендон.
Так. Хто це?
Звіть мене Джим.
Який іще Джим?
Скажімо, Джим Денді?
Ага. Ясно, тоді бувайте.
Та ну, мем, я ж лише на хвильку.
Професор приходив по папери вашого чоловіка.
Зрозуміло. Чудово.
То ви друг Дешміля?
Дзвоните, щоб мене переконати?
Можна й так сказати.
-Навіть не починайте. -Чого не починати?
Я йому все чітко пояснила.
Принаймні мені так здавалося. Схоже, що ні.
Можливо, ви з ним не зовсім порозумілися, але…
Ми точно не порозумілися.
Ніхто не знає про Скотта Лендона більше, ніж професор Дешміль.
Боже. Ніхто не знає? Навіть Скоттова дружина?
Як гадаєте?
Не знати людини, з якою одружені? Така ваша думка?
Ви знаєте: він сказав, що я не більше, ніж звичайна офіціантка?
Хочу сказати…
О боже. Годі вже.
Думаєте, я чекала цього дзвінка? Я просила вас мені дзвонити?
Ні.
Ні! Не просила.
Я про це не просила.
Тепер ви говорите зі мною, а не з профом,
а я кажу, що ви дасте йому те, про що він просить.
Без «але» чи «іншим разом»
ви передасте все мені, а я – йому.
У вас нема жодних прав на Скотта Лендона.
Не було за його життя, нема після смерті.
Вам не збагнути його величі. Ось що каже проф.
Ви подзвоните йому й скажете, що все добре.
Що Йоко передасть йому добро.
«Йоко?» Ви ж не…
Ви назвали мене Йоко?
Якщо ви мене не послухаєтеся,
то я знайду вас і скалічу в місцях,
до яких ви не давали торкатися хлопцям на шкільних танцях.
Мем.
Ви мене зрозуміли?
Так.
Місіс Лендон?
Джим.
-Так, мем? -Мене добре чути?
Ви говорите низько, але я вас чую.
Пішов нахер!
ЛІЗА ЛЕНДОН ДРУЖИНА ЛЕГЕНДИ
РЕД-2 ШУҐАРТОП ГІЛЛ РОУД
-У нього револьвер. -Стрілець!
-Стрілець! Револьвер! -Ти вкрав мої сюжети.
Украв мої думки.
Дуже близько, люба.
Так багато облич.
Не розумію.
Ти знаєш.
Довгий хлопець.
Заткнися.
Він видає звук.
Ні, ні. Не було такого.
Ти знаєш.
ОПУБЛІКОВАНІ РУКОПИСИ СКОТТ! РАННІ РОКИ!
ТАЄМНА ПЕРЛИНА ІДЕЇ Й НОТАТКИ
НЕОПУБЛІКОВАНІ РУКОПИСИ
ПРИСВЯЧУЄТЬСЯ ПАМ'ЯТІ МАРКА СЕЛЕМОНА
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська