- מבוסס על הרומן מאת סטיבן קינג -
- כל נישואים והסודות שלהם -
- סקוט לנדון -
למה הם חשובים לך כל כך?
הסיפורים הם כל מה שיש לי.
ועכשיו יש לי אותך.
- לנדון: "שרידים" -
אני אוהבת אותך.
אני אוהב אותך.
- סקוט לנדון -
את בכל הסיפורים.
לעונג הוא לי להציג בפניכם את מר סקוט לנדון...
מחבר "שרידים" והרומן זוכה פרס הפוליצר "בתו של קואסטר".
אוהבים אותך, סקוט.
היא צודקת. אנחנו באמת אוהבים את היצירות שלו.
מעולם לא היה סופר
שאיחד באופן מושלם כל כך את המציאותי והדמיוני.
סקוט לנדון הוא אוצר לאומי.
הוא עשה את כל הדרך ממיין עם אשתו המקסימה, ליסט...
ליסה.
לרגל חנוכת "ספריית שיפמן" שלנו.
עכשיו המאה ה-21 והעולם הוחשך.
אבל אם כל ספר הוא אור,
אז כל ספרייה היא מדורה
ש-10,000 בני אדם מתקבצים סביבה מדי יום ביומו כדי להתחמם.
אני מכריז על פתיחתו לעסקים של פרויקט הבנייה הזה.
סקוט.
יש לו אקדח.
- סקוט לנדון -
אני אוהב אותך.
הוא חמוש!
- בייבילאב! -
- בול. רמז ראשון אמרתי דוקטור מר רופא -
הלו.
אם זה המוכרן, תסיר אותי מהרשימה שלך.
ליסי? ליסי?
אמנדה, למה חייגת לטלפון של המשרד?
ניסיתי את כל המספרים האחרים בפנקס שלי.
אבל יש לך כל כך הרבה.
כן, כשסקוט היה בחיים היינו צריכים הרבה.
זה היה האחרון.
חשבתי שאת ודארלה באות לצהריים.
כן. דארלה קונה אוכל.
הייתי אמורה להיות שם כבר, אבל נרדמתי.
זו בדיוק את, ליסי.
אחותי הקטנה, ליסי.
זה היה בחדר העבודה של סקוט?
כן. דארלה סיפרה לך?
לא. פשוט ידעתי.
כי בשבילך הוא לא מת, נכון?
אפילו אחרי שנתיים.
היי, את בסדר?
צ'רלי התחתן. ידעת על זה?
כן, אני יודעת. שמעתי.
עם איזו גלויה צרפתית קטנה בעמק סנט ג'ון.
גלויה צרפתית גסה, בלי ספק.
כן, דארלה סיפרה לי. אני מצטערת, חומד.
והוא יצא איתה במשך כל התקופה שיצא איתי.
היי, את בסדר?
כל התקופה שהוא יצא איתי.
מה את עושה?
מה זה? מה את עושה?
מה זה היה? משהו נשבר?
לא. זה כלום. זה רק הלב שלי.
מנדה?
היי.
היי, אמנדה? היי, אמנדה?
אמנדה, מה קורה שם? חומד, מה קורה?
ליסי? -היי, דארלה.
תשכחי מהאוכל וסעי לשם. כי אני חושבת שהיא עושה את זה שוב.
אלוהים.
פאק.
ערב טוב, גב' לנדון. במקרה הייתי בסביבה.
רחוק כל כך מטנסי? קשה לי להאמין.
חשבתי לעשות עוד ניסיון אחד בעצמי.
לשכנע אותך בקשר לניירות של בעלך המנוח.
מקומם בספריית שיפמן. -פרופ' דשמיל...
הוא חנך אותה... -אני לא יכולה לדבר עכשיו.
יש לי מצב חירום במשפחה. תוכל להזיז את הרכב שלך כדי שאוכל לצאת?
בבקשה, גב' לנדון.
המוניטין של סקוט לנדון רק התעצמו
בשנתיים שעברו מאז מותו בטרם עת.
את הניירות האלה, היצירות שלא פורסמו, צריך לאסוף.
לחקור. זה לא התפקיד של... -כל כך מוזר שאתה...
שבאת היום.
כי בדיוק התבוננתי בתמונה בספר המחזור של הורליקס.
התמונה של הגיבור שהציל את חייו של סופר מפורסם.
אבל אני חושבת שבמציאות ברחת כמו שפן.
גב' לנדון. -אבל חזרת
כדי להצטלם ולגנוב את הקרדיט.
קרדיט אף פעם לא עניין אותי.
זה לא מעניין אותי בכלל. אבל אתה לא תיכנס לשם,
ולעולם לא תראה את הניירות שלו.
היית בסך הכול מארחת במסעדה כשהוא הבחין בך.
העובדה שישנת במיטה שלו
לא נותנת לך את הזכות למנוע את היצירות הלא כתובות שלו
משאר העולם.
אלוהים.
לך תזדיין.
לך תזדיין. אני מתקשרת למשטרה.
גב' לנדון. -אם לא בא לך לבלות את הלילה בכלא,
כדאי שתסתלק לפני שיגיעו השוטרים.
גב' לנדון.
זוז הצדה.
ג'ים? זה רוג'ר דשמיל.
את יכולה... היי, היית בבריכה הבוקר?
לא, אבל סקוט ידע על הבריכה השנייה, נכון?
כן. הוא ידע.
את לא... את יודעת. את יודעת, אבל את... משקרת לעצמך.
את משקרת לעצמך. וזה... זה כישרון שמעולם לא היה לי.
מנדה!
אלוהים. אלוהים, מנדה. מה קרה?
את בסדר?
פאק.
היא בחדר שלה. נאלצתי לסחוב אותה למעלה. ואת לא היית כאן.
אני נורא מצטערת. הייתי צריכה לטפל במשהו.
זה בסדר.
מה הריח הזה? משהו נשרף?
זה מקרוני בגבינה.
היא בולעת את הכדורים שלה?
יש ארבעה בקבוקים ריקים בפח. נראה לי שהיא שטפה אותם באסלה.
היא מדברת? או שזה כמו קודם... -בפעם הקודמת? לא, עדיין לא.
כלומר, אנחנו לא... לא עכשיו.
מנדה?
היה לה הרבה מה לומר כשרחצתי אותה.
היי, אחות גדולה מנדה-באני?
אמנדה המסכנה.
ליסי? ליסי? -כן.
דם לא יוצא אחרי שהוא מתייבש.
אני יודעת.
היא אכלה משהו? -כלום.
כך הייתה בפעם הקודמת, זוכרת?
אז היא יצאה מזה. היא תצא מזה גם הפעם.
בפעם הקודמת סקוט עזר לה. -כן.
כדאי לקחת אותה לחדר המיון.
לא, לא. בואי נחכה.
אשאר איתה הלילה ונראה איך היא תהיה בבוקר.
את בטוחה? -כן. הפעם תורי.
מתי מאט חוזר מקנדה?
רק בעוד שבועיים. הלוואי שלא יחזור לעולם.
אני מצטערת.
זה בסדר, את עייפה.
את בסדר?
כן. אני לא רוצה ללכת הביתה ממילא
כי האידיוט ההוא, דשמיל, היה שם.
תתקשרי אליי אם המצב מחמיר. -אתקשר.
היא קרצייה מעצבנת, אבל אני אוהבת אותה.
כן. את תקועה באהבה, מה?
מה סקוט עשה בפעם הקודמת שהיית ככה?
הוא בטח עשה משהו.
רק תגידי לי מה לעשות...
ואעשה את זה.
אני רוצה... קקאו.
בסדר, מנדה-באני. אכין לך קקאו.
אמנדה?
ליסי רצתה לבוא.
אמרתי לא. לא הפעם.
זה רק בינינו.
למדתי את זה מזמן.
כשהייתי ילד.
זה רק בינינו.
את מרגישה יותר טוב, נכון?
זה מהבריכה.
אין דבר דומה לזה.
לא בעולם הזה, לפחות.
אנחנו צריכים לדבר... על ליסי.
בסדר.
היי, ג'ים.
יוקו לנדון עדיין לא מוותרת על הסחורה?
היא מתנהגת כמו...
כלבה.
לא מנומס, אבל לא טעות.
אני מתחיל לחשוב שהיא רוצה שישכחו אותו.
אסור שזה יקרה. אתה מסכים איתי?
אתה יודע שכן.
זוכר את השיחה שלנו על הפעלת לחץ?
אמרת שאתה טוב בלשכנע אנשים.
אני טוב, רוג'ר. תאמין לי.
אני עוזר להם להבין.
זה פשוט חשוב מאוד.
סיפורים קצרים של לנדון שלא פורסמו, אולי אפילו רומן.
תחשוב על זה. והיא יושבת על זה כמו תרנגולת דוגרת.
אני יכול לעזור לך.
אתה באמת חושב שאתה יכול?
בהחלט.
אני לא יכול לשלם הרבה. אני לא אדם עשיר.
שזה לא ידאיג אותך, פרופסור.
סקוט לנדון הוא החיים.
הספרים שלו שינו אותי.
אני אשיג לך את הניירות האלה.
אף אישה לא תגיד לי לא.
זה חם, אז אני אחזיק... -סקוט נתן לי שתייה, אבל לא קקאו.
זה היה מים קרים. מים נפלאים.
הוא אמר שהם מהבריכה. הבריכה בירח בויה.
איזו בריכה?
אבל מי ייתן לי שתייה הפעם?
המים היו הכי מתוקים ששתיתי בחיי.
ליסי קטנה, הלוואי שהייתי שותה עוד.
אבל הוא אמר שהבריכה...
מסוכנת.
את מביטה בה ולא רוצה להזיז את העיניים.
איזו בריכה?
את יודעת על מה אני מדברת, ליסי.
את לא רוצה לזכור, אבל את חייבת.
הוא השאיר לך "מרדף אחרי בול".
הוא אמר לי. ביום שנתן לי את השתייה שלי, הוא אמר לי.
הוא אמר שזה כמו...
משחק "חפש את המטמון".
"חפש את המטמון".
מצאת את הרמז הראשון?
אספר לך, כי הוא סיפר לי.
זה האת הכסוף שבאמצעותו הצלת אותו.
והוא אמר שאת תראי אותו עוד לפני שראית אותו.
ראית?
כן.
הוא השאיר רמז נוסף ואמר שאת תביני אותו.
הוא היה אדם מיוחד. הוא היה מיוחד.
אמנדה?
אני יודעת שלפעמים הוא פשוט הלך, פוף. -אמנדה?
אף אחד לא ידע להיעלם כמו סקוט לנדון.
אמנדה, מה העניין?
לא.
פותרים את כל החידות, מוצאים את כל הרמזים...
ואז מקבלים פרס.
בטח אהבת את זה מאוד.
נכון.
אבל אני אוהב אותך יותר.
באמת?
באמת.
גם אני אוהבת אותך.
את יודעת... -סתום את הפה.
את יודעת. את יודעת.
זה משמיע קול.
מיותר לומר שההרצאה בוטלה.
נחזור בקצרה על הסיפור המרכזי,
סופר רבי המכר, סקוט לנדון, נורה אחר הצהריים בקמפוס אוניברסיטת הורליקס
והובהל לבית החולים "סאקרד הארט",
שם אושפז במצב אנוש.
בעלך במצב קשה, אבל יציב.
אולי אפילו נצליח להציל את הריאה שלו. זה היה כדור 22, תודה לאל.
זה היה די והותר. -התכוונתי רק...
אני יודעת מה התכוונת. תודה.
הוא באמת יהיה בסדר?
אני אף פעם לא מבטיחה דבר כזה, אבל הסיכויים טובים.
ההחלמה תהיה ממושכת, כמובן.
אולי פחות ממושכת ממה שאת חושבת. בני לנדון מבריאים מהר.
אני יכולה לראות אותו?
בהחלט. רק אל תצפי לנהל שיחה. הוא מונשם.
לאן הלכת?
את יודעת.
אני לא יודעת.
את יודעת.
רק תגיד לי שאתה תחלים.
אני בסדר.
כל בני לנדון... -מבריאים מהר, אני יודעת.
מה קרה לאיש שירה בי?
אני לא יודעת. אני לא יודעת ולא אכפת לי.
כל כך פחדתי שיקרה משהו כזה.
כן, אבל רובם...
רובם אוהבים אותך,
אבל מספיק אחד שלא.
סקוט. יש לו אקדח.
גנבת לי את הדעת.
בן. -גנב.
ליסי.
תהיה בשקט.
היי, בייבילאב.
אני מתגעגעת אליך כל כך.
את במרדף אחרי בול.
תראי.
לשכנע את עצמי שהרגש הזה אינו נכון
הו, כן
מאוחר מדי לסגת עכשיו
אני מאמין, אני מאמין אני מאמין שאני מתאהב
מאוחר מדי לסגת עכשיו
אני מאמין, אני מאמין אני מאמין שאני מתאהב
הו, כן לא היה אכפת לי
אילו ידעתי שהיא באמת אוהבת אותי
אבל לא רוצה לחשוב שאני מאוהב לבד
ואיני יכול לעשות דבר, לא
מאוחר מדי לסגת עכשיו
לסגת עכשיו
אני מאמין, אני מאמין אני מאמין שאני מתאהב
מתאהב
מאוחר מדי לסגת עכשיו
אני מאמין, אני מאמין אני מאמין שאני מתאהב
מאוחר מדי לסגת עכשיו
אני מאמין, אני מאמין אני מאמין שאני מתאהב
כן, מחיאות כפיים למוזיקאים החרוצים.
גבירותיי ורבותיי, שמי דייב דבושר.
דייב הגנדרן!
נכון. דייב "הגנדרן" דבושר.
והבוקר היה לי העונג
להשיא את בתי לגבר שאינו ראוי לה.
אבא.
אבל שאולי בעתיד... אולי בעתיד יהיה ראוי לה.
ליסי אומרת שהוא יהיה סופר מצוין.
משהו בקשר לסוריאליזם מאגי.
לי אישית יש ספקות.
אבל ליסי אומרת שיש לו חוזה לפרסום הספר.
והוא יהיה כוכב גדול, וזה מספיק טוב לי ולאימא.
הוא המשיך לדבר ככה כל הלילה.
הוא אהב אותך, חומד.
הוא היה שתוי.
כן. והוא אהב אותך.
למה מרדף אחרי בול?
למה עכשיו?
איך אחיך קרא לזה?
זה בול דמים?
זה יגיע.
אבל עכשיו את צריכה לטפל באמנדה.
לכי בעקבות הרמזים ותקבלי את הפרס שלך.
ברשותכם,
אני רוצה להזמין את הזוג הצעיר לריקוד אחד נוסף.
בואו.
אבא, עשינו את זה כבר.
קדימה, מחיאות כפיים.
"אהבה טובה
אהבה טובה
הרגשתי כה רע
הייתי צריך לשאול את רופא המשפחה מה יש לי
תראה.
"אז אמרתי, דוקטור -דוקטור
מר רופא
דוקטור -תגיד לי, תגיד לי"
תראה אותנו, אנחנו...
"תגיד לי במה אני חולה -דוקטור"
סקוט? סקוט?
חזור!
"אהבה טובה כל מה שאני צריך זה אהבה טובה
אהבה טובה"
- מר רופא, בול -
אמנדה?
מנדה?
היי.
היי. אחות גדולה, מנדה-באני, היי.
בואי נחזור למיטה.
טוב?
אנחנו סוגרים, אדוני. עוד מעט.
את יודעת שזה היה הספר האהוב ביותר על סקוט לנדון בילדותו?
סוף סוף הזדמן לי לקרוא אותו.
לא, לא ידעתי את זה.
בטח הכרת אותו, לא?
הוא לא מימן את הספרייה הזאת?
יצא לי לדבר איתו,
אבל את אשתו הכרתי יותר.
ליסה. ליסי.
כן, היא באה לעתים קרובות. לפעמים היא הקריאה לילדים.
למעשה, נדמה לי שהיא זו שמימנה את ה...
לא, הכסף בא ממנו.
לא? הכול בא ממנו.
אני מניחה. אפשר לומר ש...
אין שום "אפשר".
הכול בא ממנו.
בגיל ארבע.
אמר שהוא לימד אותו את כוחו של הדמיון.
מעניין מאוד.
כוחו של הדמיון, תחשבי על זה.
נטמן זרע והוא צמח מכאן.
את יודעת איך גיליתי את זה?
שמעתי על זה מחבר שלי שהוא פרופסור ויודע הכול על סקוט לנדון.
שמו דשמיל. שם מצחיק. שם שיכול היה להופיע באחד הספרים של סקוט.
אבל אני קורא לו סקוט כי אני מרגיש שאני מכיר אותו.
"בעבודתם תכירו אותם."
אדוני, אני באמת צריכה לסגור עכשיו. אז...
דשמיל.
דשמיל, כאילו את רעבה נורא ולכן צריכה לרוץ (דש) לארוחה (מיל).
הבנת? דשמיל, לרוץ לארוחה.
את צריכה להעמיד את הספר הזה על מדף מיוחד משלו.
עם שלט קטן מתחתיו שאומר,
"סקוט לנדון התחיל כאן."
כדי שזה ייתן השראה לדורות הבאים. מה דעתך?
כן, אני חושבת שזה רעיון טוב.
אדוני, אני באמת חייבת לסגור.
את יכולה...
להעמיד אותו כאן כדי שכל הילדים יראו אותו יום יום
ויקבלו השראה ממנו.
כן. אני חושבת שזה רעיון טוב.
אני חושבת שנעשה את זה.
טוב...
אנחנו תמימי דעים בעניין הזה.
קמפרים לנצח.
שגר אותי, סקוטי.
דשמיל, לרוץ לארוחה. תחשבי על זה כי יש שם משהו.
אני אחשוב.
ותעמידי את הספר הזה על מדף משלו.
רעיון מצוין.
המקום הזה לא קיים בזכות הכלבה שהוא נשא לאישה.
הוא קיים בזכותו.
"אמרתי דוקטור
מר רופא
אולי תגיד לי
מה יש לי
אמרתי דוקטור
מר רופא"
- ד"ר יו אלברנס מכון גמילה גרינלון -
- בייבילאב! רמז שני, בול -
בסדר. טוב.
ננסה שוב. מוכנה?
לספירת שלוש.
אחת. שתיים. שלוש.
ו... קדימה, מותק.
מנדה.
גב' לנדון.
היי, כן, זו ליסה. ליסי.
גב' לנדון, הרשי לי לפתוח ולומר עד כמה אני משתתף בצערך.
בעלך חתם לי על כמה וכמה מהספרים שלו
והם בין הנכסים הכי יקרים שלי.
תודה, ד"ר אלברנס. יפה מאוד מצדך לומר את זה.
אני מנחש שאת מתקשרת בקשר לאחותך, אמנדה דבושר.
איך ידעת?
סקוט היה... הוא הזמין אותי לצהריים לפני שלוש שנים.
הוא אמר שגיסתו לקתה בהתקף של פגיעה עצמית.
כן, חיתוך.
כן. ולאחר מכן סמי-קטטוניה.
הוא חשב שההתנהגויות האלה עלולות לחזור. זה מה שקורה?
כן. אבל ד"ר אלברנס...
קראי לי יו.
הוא השאיר את המספר שלך בפנקס הכתובות של אמנדה כדי שאמצא אותו.
מן הסתם רק ליתר ביטחון.
סיירנו כאן במוסד אחרי ארוחת הצהריים שלנו.
ואני הבטחתי שאם אחותך תסבול מנתק מהמציאות
שסקוט חשש שיגיע... -אתה תמצא לה מקום שם.
כן.
הוא אהב אותה מאוד, כנראה.
הוא אהב את שתי האחיות שלי.
הרשי לי לזרז את העניינים למענך, גב' לנדון.
אני אשמח לעשות משהו למען הסופר האהוב עליי ביותר. והאלמנה שלו.
תודה, תודה. אני מעריכה את זה מאוד.
אז אם פשוט תקשר אותי עם מחלקת החשבונות שלכם,
אוכל להסדיר את התשלום.
בעלך הסדיר את התשלום בעצמו.
הוא אמר שאני צריך רק להרים טלפון והתשלומים יתבצעו.
כן, כן. תודה.
הוא היה אדם נדיב. -תודה. אני מעריכה את זה.
כמובן, כמובן.
הייתי צריך לספר לך את זה לפני שהתחתנו.
אני לא רוצה לדבר על דברים רציניים. כל כך יפה כאן.
זוכרת את הלילה שחתכתי את עצמי ושאלת אם אני משוגע?
יש לי חזיונות.
אני כותב אותם ואנשים משלמים כדי לקרוא.
כי אתה סופר. זה המקצוע שלך.
שאלת על המשפחה שלי, אבי ואחי.
ואמרת שאלה זיכרונות קשים.
נכון.
תטפלו בה טוב.
בהחלט, גברתי.
איך הוא ידע?
איך סקוט ידע?
אני לא יודעת.
הלו?
גב' לנדון?
כן. מי זה?
את יכולה לקרוא לי ג'ים.
ג'ים מה?
אולי ג'ים דנדי?
כן, בסדר. אני מנתקת, טוב?
בחייך, גברת, אני רק רוצה דקה מזמנך.
אדם מסוים פנה אלייך בקשר לניירות של בעלך.
בסדר. כן, יופי.
אתה בטח חבר של דשמיל, מה?
אז אתה... רוצה למכור לי משהו?
אפשר לומר שזה משהו כזה, את מבינה?
לא, אני לא. אני לא. -לא מה?
חשבתי שדיברתי בבירור.
כלומר, חשבתי כך. כנראה טעיתי.
אולי את והוא לא התחלתם ברגל ימין, אבל...
אפשר לומר בוודאות שלא התחלנו ברגל ימין.
פרופסור דשמיל יודע על סקוט לנדון יותר מכל אדם אחר בעולם.
הוא יודע יותר? אז העובדה שהייתי נשואה לו לא נחשבת?
אתה לא חושב שזה נחשב?
אתה לא מכיר את האדם שאתה נשוי לו? זה לא נחשב?
אולי אתה כן יודע שהוא אמר שהייתי בסך הכול מארחת במסעדה.
הכוונה שלי היא...
אוי, אלוהים. בחייך.
אני ביקשתי שתתקשר? כן? הזמנתי אותך להתקשר אליי?
לא.
לא. לא הזמנתי.
אני לא ביקשתי את זה, בבקשה.
עכשיו את מדברת איתי, לא עם הפרופסור,
ואני אומר לך שאת תיתני לפרופסור את מה שהוא רוצה.
בלי "אם" או "אולי אחר כך,"
קודם תיתני אותם לי, ואז אני אתן אותם לו.
לא הייתה לך שום זכות על סקוט לנדון.
לא כשהיה בחיים ולא עכשיו כשהוא הסתלק.
מעולם לא הבנת את הגדולה שלו. זה מה שהפרופסור אומר.
לכן את תתקשרי אליו ותגידי לו שהכול בסדר.
יוקו מוותרת על הסחורה.
יוקו? אתה...
אתה קראת לי יוקו?
אם זה לא יקרה בקרוב,
אני אבוא למקום שאת נמצאת בו ואפגע בך במקומות
שלא הרשית לבנים לגעת בהם במסיבות בחטיבת הביניים.
גברת.
את מבינה מה אני אומר לך?
כן.
גב' לנדון?
ג'ים.
כן, גברת? -אתה שומע אותי?
הקול שלך קצת נמוך, אבל כן, אני שומע אותך.
לך תזדיין.
- ליסה לנדון האישה שמאחורי האגדה -
- רד#2 רח' שוגרטופ היל -
יש לו אקדח. -הוא חמוש!
הוא חמוש! אקדח! -גנבת לי את הסיפורים.
גנבת לי את הדעת.
זה קרוב מאוד, חומד.
יש פנים רבות.
אני לא מבינה. אני לא מבינה.
את יודעת.
נער ארוך.
סתום את הפה.
הוא משמיע קול.
לא, לא, לא. זה לא קרה.
את יודעת.
- כתבי יד שפורסמו סקוט! השנים הראשונות! -
- הפנינה הסודית: רעיונות והערות -
- כתבי יד שלא פורסמו -
- לזכר מארק סלמון -
תרגום: גלית אקסלרד