Alt til norsk av Jarli
Andre verdenskrig
Den 9. april 1940 okkuperes Norge av Tyskland og Hitler gjør landet til "Festung Norwegen".
I nord stasjoneres fly, skip og ubåter, og de allierte konvoiene lider store tap.
Skottland 1943.
Norske soldater opplæres av Britiske styrker til å utføre sabotasjeoppdrag i Norge.
Hvor er din øverstekommanderende?
24. mars ble operasjon "Martin Red" iverksatt.
12 norske motstandsmenn satte kurs mot Troms i en fiskeskøyte.
Deres oppdrag var å sabotere tyske flyplasser og installasjoner.
Kun en mann kom levende tilbake.
Jeg skal hente rapporten fra Jan Baalsrud.
Det er han der.
De mest utrolige hendelsene i denne historien er de som faktisk har funnet sted.
Den 12. mann
Topphemmelig.
Jan Baalsrud's rapport fra Operasjon Martin Red
Dette er London. I dager som disse er det sikkert mange i Norge, -
- som tenker på hvordan stemningen vel kan være i England.
Holder nervene? Eller begynner man å tape motet?
Jeg svarer med en gang og med full overbevisning:
Nerverne holder! Kampmotet er så langt fra svekket -
- at det blir mer og mer stålsatt for hver dag som går.
Sigurd, kom igjen!
Sitt! Sitt! Ned på kne!
De har ikke sett deg enda.
Sørg for at det ikke var forgjeves.
Jeg spør bare en gang, og jeg anbefaler deg å svare.
- Hva er oppdraget ditt? - Oberstløytnant.
- Hva er det? - Jeg vet ikke.
Det er en der borte!
Der løper han! Etter ham! Fort!
Videre!
Kom igjen!
- Spor. - Den veien.
Ingenting her.
Dag 1 Toftefjorden, 30. mars
Vannet må være null grader. Han klarer ikke det lenge.
- Det er faktisk kaldere. - Hvordan det?
Fordi det er salt.
Hallo?
Kan dere hjelpe meg? Vær så snill?
Jeg er ikke farlig.
Jeg må bare varme meg litt. Jeg skal snart gå.
Hvis de kommer hit, si at jeg tvang dere til å hjelpe meg.
At jeg truet med å drepe dere.
De leter etter noen på Rebbenesøy.
Ja.
Men jentene plukket deg opp på Vårøya.
Ja.
Så du har svømt fra Rebbenesøy til Vårøya?
Ja.
- Hva skjedde? - Jeg ble skutt
Det går bra. Jeg kjenner nesten ikke noe.
Det er fordi du er stiv frossen.
Jeg finner noen tørre klær og noen støvler til deg.
Du får litt ullundertøy. Og sokker.
Nei, det her er sønnen min!
Beklager.
Hva er raskeste veien til Tromsø?
Oversett.
Han der er norsk.
Det begynner å bli vanskelig å holde motet oppe.
Vi vil takke denne mannen. Hva heter du?
- Sørensen. - Sørensen?
Utmerket.
Fremragende. De beskriver situasjonen.
Men dessverre er det også noe som er uleselig.
Festung Norwegen.
Det er ikke mye Norwegen igjen nå.
- Elleve? - Ja.
Det skal være tolv.
Hvor er den tolvte mannen?
Den tolvte mannen? Han jaget vi uti fjorden.
- Han kom aldri opp igjen. - Riktig.
Og hvor er liket?
Jeg har allerede fortalt deg at han ikke kom opp igjen.
Hvor lenge ventet du?
Nei. Vannet var under null grader varmt.
Og havet der, det vet du jo...
Det er dypt og bredt. Og han var såret.
- Han blødde. - Og da kunne dere ikke fange ham?
Hvorfor er du her, Wenders?
Hvilke mål har du?
Har du sett denne?
Slik lønnes ærgjerrighet.
I hele min tjenestetid har ingen unnsluppet meg.
Ransak alle hus i området.
Hold særlig utkikk etter folk med medisinsk kunnskap.
Leger. Jordmødre.
Sturmbannführer.
Jeg gjentar ettertrykkelig. Mannen er død.
Og jeg sier til deg at til liket er funnet, så lever han.
Jeg kjenner ingen som har svømt over det sundet. Ikke engang om sommeren.
- Vet du at det kryr av tyskere i Tromsø? - Jeg må dit likevel.
Vil du prøve å redde de andre? De du kom med?
Ja. Og noen som ikke har blitt tatt ennå.
- Er det langt igjen? - Vi er der snart.
Hva kommer til å skje med oss?
"De sender oss bare til en leir. - Ikke tenk på det.
"Det er umulig å ikke tenke på det. "Kan du ikke bare holde kjeft?"
Det hjelper ikke.
Bjørn. Det er i orden å være redd.
Og nå tar vi ham.
Nei! Han har ikke gjort noe! La gutten være i fred!
Nei!
Der er det.
Takk.
- Alt for Norge. - Alt for Norge.
- Å herregud, du skremte meg. - Unnskyld.
- Jeg har fått høre at mannen din kunne... - Nei, han er ikke her nå.
Beklager.
Du går ingen plasser før jeg har sett på den foten.
Sånn. Det er det beste jeg kan få til.
- Men du må til en doktor. - Andre ting som haster mer.
Hvis det går koldbrann i det her, så er det ingenting som haster mer.
Hvis du får en rød stripe opp slik, så må du på sykehus.
Da er det ikke mange dagene igjen.
Hvor skal du hen nå?
Jeg må komme meg til Tromsø.
Jeg tenkte jeg skulle gå her over.
Nei, du må ikke gå bortover her. Du skal til han Hansen på Karanes.
Jeg tok imot hun Margareth, datteren deres. De er bra folk.
Du må forte deg.
Hun er jordmor.
Vi leter etter en soldat på flukt. Har du sett ham?
Nei, jeg har ikke sett noen her.
Unnskyld, frue. Vi leter videre mot nord.
Takk for hjelpen. Farvel.
Videre.
- Dokumentmappen? - Operasjonen het Martin Red.
Målet var å ramme kontrolltårnet og senke vannflyene.
- Noe nytt om den tolvte mannen? - Nei.
Men vi har funnet navnene på to kontaktpersoner her i Tromsø.
Før dem hit.
- Noe nytt? - Gi meg litt tid.
Jeg prøver noe nytt her.
Hei!
Du skal kjenne smerten.
Det er bortkastet tid.
Men ingen spør jo meg.
Si hvor han er.
Jeg håper jeg slipper å minne deg på -
- at Heinrich Himmler, Reichsführer-SS, -
- venter en rapport fra oss?
Herr Wenders. Tyve minutter i isvann kan en mann lett klare.
Han er selvsagt sterkt nedkjølt, men hjertet hans slår ennå.
Han kan bevege seg. Hjernen fungerer fortsatt.
Det betyr at den tolvte mannen ikke er død.
Faen!
Sicherheitspolizei! Lukk opp!
Av sted! Kom igjen!
Av sted!
Han er for spinkel. Hent en annen.
Uti med deg!
Videre.
Ned!
Jeg trenger en som er kraftigere.
Fordømt også!
Helvete!
Hvem faen er du? Margareth, gå inn.
- Ikke skyt. - Hvem er du?
Er jeg på Karanes?
Stor tysk seier i Toftefjorden, sa de. Alle tolv ble tatt.
- Det var tolv dere var? - Ja.
Jeg er faen ikke dum. Jeg hører jo rykter.
Jeg skjønte at det var noe. Så jeg sa til dem -
- Hvis dere har tatt alle sammen, hvorfor leter dere fortsatt da?
- Nå vet jeg hvorfor. - Sa de noe om de andre?
Nei. Jeg bare hørte at dem ble tatt.
De fleste ble fengslet. Et par stykker havnet på sykehus.
Ragnhild er av og til på sykehuset og hjelper til.
Hun kjenner noen av sykepleierne.
- Og? - Vi tar det siden.
Er du en soldat?
Nei, egentlig ikke. Jeg er instrumentmaker.
Lager du piano?
Nei, jeg lager instrumenter som man kan tegne kart med.
Skjønner du.
Så jeg tegner kart.
Og en gang så -
- syklet jeg fra Sverige til Norge -
- for å tegne et kart over en flyplass
Og så kom jeg tilbake til Sverige.
Og da stod det en politimann der, som sa at jeg ikke fikk lov å tegne kart lengre.
Så måtte jeg reise ut fra Sverige.
Da dro jeg til Russland, -
- Ukraina, Tyrkia, -
- India, Kenya og Sør-Afrika.
Og så -
- tok jeg båt over til Brasil og reiste opp til Trinidad, -
- USA og Canada.
Og så tok jeg båten hjem.
Til England.
Og så kom jeg til slutt til Shetland. Og der møtte jeg vennene mine.
Og så kom jeg hit.
Hvorfor dro du ikke til Australia?
Du er god i geografi du.
Lesehest. Hun er veldig interessert i geografi.
Ikke i gårdsarbeid.
- Er du klar til å dra da? - Du må fortelle meg hva du vet.
Jeg vet bare det som jeg har hørt på sykehuset.
Det har ikke jeg.
Det har vært massearrestasjoner i Tromsø.
Tyskerne fant en masse hemmelige dokumenter.
- Og de jeg kom sammen med? - Det var visst en kar som het Sigurd.
De sier at han ble torturert -
- til døde.
Men så er det en som heter Erik Reichelt. Han lever fortsatt.
Han er på sykehuset.
Og de andre?
De skal henrettes. I natt.
Værsågod.
Dette er hele livet mitt.
Jeg skal passe godt på.
Hva er det du ser på?
Tror du at tyskerne har tatt nordlyset?
Nei, det går ikke an.
Moren min sa at når man ser nordlyset, så er man aldri langt hjemmefra.
Hvis du er glad i nordlyset, så kan du gjemme deg hos oss.
Vi har masse nordlys og bra gjemmested.
Å gud!
- Hva har de gjort med deg? - Jeg har ikke sagt noe.
Jeg har ikke sagt noe!
Nei, jeg tror deg. Jeg tror deg.
De har ikke klart å finne ham.
Ham som var med dere. De har ikke klart å finne ham. Han lever.
Han lever fortsatt.
Han lever.
Jeg har en kone.
Og en datter.
Hils...
Jeg må nesten dra jeg.
Hvordan skal jeg hjelpe til med å redde landet vårt hvis jeg driver å gjemme meg?
Skal du til Tromsø?
Nei. Det er for sent.
- Jeg skal til Sverige. - Hvorfor det?
Fordi Sverige er det vi kaller nøytralt.
- Det betyr at jeg er trygg der. - Det er bra.
Men du som er så flink med kart, kanskje du kan vise meg hvor Sverige er?
Der er vi.
Og der er Sverige.
Det var langt.
Alle fanger ut! Kom igjen! Fortere!
Jeg er svært skuffet over deg. Ingen av dem snakket.
En av dem virket lovende, men han kreperte.
Ja, ja. Hva kan man gjøre?
Kanskje de ikke sier noe fordi det ikke er noe å si.
Fordi din mann er død alt.
I dag ringte de fra Direktoratet for Rikets Sikkerhet.
De venter fortsatt på en rapport.
- Nei. Ikke før jeg er sikker. - Fint.
Fortsett videre!
Vet du hva jeg tror? Jeg tror du jager et spøkelse.
Det er ingen spor av ham.
Vi har gjennomsøkt alle gårder og hus.
Vi har spurt hver eneste person som kanskje kunne vite noe.
Gud signe vårt dyre fedreland -
- og la det som hagen bløma -
- la lyset i fred fra fjellene...
Forsinkelser. Det gjør ikke noe godt inntrykk i Berlin.
Vil du til østfronten? Himmler vil lese denne rapporten.
Og når Himmler leser, leser Hitler.
Og du vil vel ikke lyve til Hitler?
som kristen...
Jeg har fått høre at jeg kan stole på deg.
Vi har vel egentlig ventet på deg.
Jan Baalsrud.
Vi er snart fremme.
- Skal jeg av her. - 42.
Hvordan visste du det? En liten fyr som deg?
- Det var de minste jeg fant. - Takk
Peder.
Se her. Ta det i sekken her.
Litt mat og litt ekstra klær til turen.
Den her må du ha på. Den skjuler uniformen når du kommer til Lyngseidet.
- Her er skiene. - Jeg kan ikke ta skiene dine.
Jeg kan ikke beholde dem. Da ville jeg aldri tilgi meg selv.
Okay. Skal vi gå gjennom planen en gang til?
- Jeg skal til Sverige. - Ja.
Så til England. Og så skifte sokker.
Og så rett tilbake hit.
Okay. Se her.
Her er Lyngseidet. Det er et viktig knutepunkt.
Det er mange tyskere, men du kommer deg ikke rundt.
Du må gå gjennom det. Det er bratte fjell på begge sider.
Men de leter mest ute langs kysten. De forventer nok ikke å finne deg på Lyngseidet.
Se her. Det er han Kurt Stage.
Han er sjef for Gestapo her oppe. Vi tror at han vet at du lever.
Dem forteller at det er ingen som har sluppet unna ham til nå.
Så det her er blitt personlig for ham.
Han vil aldri la en fra Lingekompagniet slippe unna.
Om du kommer deg over til Sverige, vil det være et gedigent nederlag for ham.
Renskriv dette og få det sendt til Berlin.
- Heil Hitler. - Heil Hitler.
- Utmerket. Takk. - Ja.
Vi kommer ikke lenger inn.
- Jeg kan vasse resten. - Du blir aldri tørr. Da dør du.
Gi meg skiene.
- Og så du. - Nei.
Kom igjen.
Vent.
Sånn.
Nå ser du ut som en skikkelig nordlending.
Når du kommer over på den andre siden av fjorden, -
- så setter du bare båten på rek, så er det ingen som vet hvor du gikk i land.
Men du må også over fjellet før du kommer til grensen.
Det kommer til å ta, hvis været holder seg, to tre dager.
Nå har du ihvertfall ski, og da har du -
- ihvertfall en sjanse.
Lykke til.
Til den øverstkommanderende for SS og politiet i Norge.
Foreløpig rapport om sabotasjeskip Brattholm i Toftefjorden.
29. mars 1943 pågrep enheter fra marinen og kontraspionasjen -
- en båt med norske sabotører trent i Storbritannia.
Ombord var det tolv sabotører. Ti mann ble anholdt og avhørt.
Og i henhold til Førerordren av 18. oktober -
- ble dødsdommene eksekvert.
En sabotør ble drept på stedet. Den tolvte mannen ble sist sett -
- svømmende i den norske fjorden.
Jeg har personlig gjort det til en prioritet -
- å etterforske saken grundig å få visshet for -
- at han ikke kan ha overlevd i disse arktiske farvannene.
Dag 7 Lyngseidet, 5. april.
Hei! Hei, du!
Jeg trodde at nordmenn kunne gå på ski.
Takk.
Jeg fulgte sporet hans. Det førte rett inn i raset.
Jeg mistet sporet hans her.
Er du sikker? Wenders her tror han er et spøkelse.
Hvis han skulle ha overlevd der ute, -
- så er det bare tre mulige veier ned fra fjellet.
Her, her og her.
Jeg er nokså sikker på at det var ham.
Og at han kanskje lever ennå.
Men ikke bare stå her! Kom deg vekk!
- Har du sendt rapporten? - Naturligvis. Umiddelbart.
Utmerket. Jeg ville bare være sikker.
Det er rester av ski her.
Hva har du der?
En ryggsekk.
Hei.
Hallo?
Hører du meg?
Baalsrud?
Førstemann bort til steinene?
Jeg orker ikke akkurat nå.
- Kan du ikke bare gå? - Synes du synd på deg selv, eller?
- Kom igjen. - Vær stille.
Jeg er stille. Det er du som snakker.
Kom igjen. Klar. Ferdig. Gå.
Marius Grønvoll?
Har du sett noe mistenkelig i de siste dagene?
- Nei. - Ingen mistenkelige personer?
- Fint. - Jeg bare lurte på en ting.
Hvordan blir du medlem av NS?
For det er vel ikke hvem som helst som ...
Nei, det er det ikke.
Du må vel ha en genuin tro på saken?
Ja.
Det merket på armen din der.
Er du stolt av det?
Jeg har alltid lurt på hva man må gjøre for å få det?
Skriver man seg opp på en liste, eller må man faktisk prestere?
Vi har endevendt alt.
Mannen vi leter etter er altså ca 1,75 m høy. Mørkt hår.
Sannsynligvis ikledd en norsk militær uniform.
Og han er halt på høyre ben.
Ja.
Jeg må minne deg på at det å hjelpe, skjule eller på annen måte hjelpe -
- en fiende i det tredje riket straffes med døden.
- Forstått? - Ja.
Ja.
Fint.
Vi er ferdige her. Vi kjører.
Vi må lete videre. Til neste gård.
Ja, en bit til.
Ottar ut! Hvis det kommer noen, hvem som helst, så sier du fra.
- Vi må ta av de her. - Vi må få igang blodsirkulasjonen.
- Du vet hvem det er? - Ja.
Hent alt vi har av bandasjer, ullundertøy og pledd.
Hanna! Hei...
Dette går bra. Det går bra. Det går bra. Du er trygg her.
- Jeg har fulgt sporet helt opp til raset - Til raset?
- Det som gikk for tre dager siden? - Ja.
Det henger plakater overalt. Vi kan bli skutt.
- Vi vet det. - Og huset kan bli brent.
Som i Telavåg. De brant alt.
Føttene hans. Dere så dem selv.
Han trenger doktor. Og Ottar...
Vi kan ikke tilkalle en doktor nå. Det er altfor risikabelt.
Mer risikabelt enn å satse livet på en som har en koldbrann?
- Han kan dø når som helst. - Han skal ikke dø.
Vi skal hjelpe ham. Masserer. Bruk salver fra mamma. Gjøre alt vi kan.
Hva hvis det var meg?
- Hvis det var meg som lå der inne? - Hanna.
Det er nå vi viser hvem vi er og hva vi står for.
- Hvor skal du? - Ut.
Ottar har holdt vakt i seks timer. Jeg avløser ham.
Han kan ihvertfall ikke gå lenger nå.
Vi har funnet noe.
Bli med. Obersturmbannführer?
Beklager å forstyrre, men du bør se dette.
Vi fant det i snøhaugene etter raset. Ovenfor Grønvoll gård.
- Få den der. - Vi fant luen i samme område.
Rolig, rolig. Vær forsiktig. Se her.
Ta det her. Hvordan. Legg deg ned.
Dag 13 Grønnvoll gård, 11. april.
Jeg sa at jeg skulle være her da du våknet.
Jeg har skiftet på deg.
Og vasket deg.
Du har fått underklær av han Marius.
Marius? Er det mannen din?
Nei. Det er bror min.
Hvem er du?
Gudrun.
Gudrun?
- Hva er det? - Det er bare dyrene.
Jeg pleide ikke å være så forskremt.
Ikke jeg heller.
- Hvor er uniformen min? - Jeg har vasket den.
Fant du et kart eller en tegning?
Nei.
Går det bra med øynene?
- Mye bedre. - Og du heter Jan.
Jan Baalsrud.
Du snakket i søvne.
Sa jeg noe mer?
Ja, du -
- sa mye.
Unnskyld.
Jeg har så mye informasjon som tyskerne aldri må få.
Det hadde vært tryggere hvis du ikke visste noe.
Bombay.
- I India. - Har du vært der?
Ja.
Du snakket om elefantene. Og fuglene.
Og så snakket du om -
- dansing i London.
Så du ropte -
- på - en som heter Per.
Sigurd. Erik.
Og mye på Gabriel.
Du...
Det er en grunn til at du overlevde, Jan.
Det er grunn til det her.
- Hvem er det? - Ikke rør deg.
Hvor er pistolen min?
- Nå har jeg ødelagt alt for deg. - Ikke en lyd.
Alle mann ut av bilene!
Vi har vært her to ganger før. Vi fant ingenting.
Du. Hva heter du, gutten min?
Kan ikke... Ikke tysk.
Jeg er... ikke så -
- flink i norsk.
Har du sett soldaten?
- Takk. - Godt.
Godt?
Vi har tre gårder til å ransake før det blir mørkt.
Før det blir mørkt? Du er morsom.
Kom igjen!
Vi må ha deg over tunet og og ned på veien. Pass på foten.
Det ligger en tømmerkoie på den andre siden av fjorden.
Det er langt over.
Der er du trygg før vi finner en måte å få deg til Sverige.
Bra.
Forsiktig!
- Ta av! - Kom igjen! Det vil nok gå.
- Holdt! - Hva?
Kom tilbake!
Jeg kjenner en her...
Potet.
Her har du noe å varme deg på.
Og så -
- kniven min.
Den mister du ikke.
Dette er bedre enn Hotel Savoy.
Hva?
Det fineste hotellet i London. Men det kan ikke måle seg med dette.
Marius, vi må dra tilbake før noen oppdager at vi er borte.
Det gjør noe med folk at tyskerne ikke har funnet deg.
Jeg skal bruke tiden godt. Jeg er på beina igjen om et par dager.
Ta den tiden du trenger du. Du vil ikke bli kastet ut av Hotel Savoy.
- Ligger du godt? - Ja.
Føttene?
Ja.
Gi meg noen dager, så skal jeg finne en måte å få deg videre på.
Hotel Savoy...
En esquire, takk.
Ingenting her.
Vi undersøker kjelleren.
Det er spor i snøen.
Her er han! Vi har ham!
Her er han!
Dag 26 24. april.
Totalt 12 døgn på Hotell Savoy.
Jan?
Det er meg. Det er Marius.
Jeg har funnet en måte å få deg fraktet over til Sverige.
Det er bra.
Hva som har skjedd?
Det var koldbrann. Den spiste seg innover.
Jeg måtte fjerne den.
- Hvordan føles det nå? - Det føles bedre.
Sett ham ned her.
Ja!
- Her. - Takk.
Her. Det er kaldt. Ta på den.
Så den. Nei, rundt den.
Det. Flytt hånden din.
Dra opp.
Den andre.
Gi ham det.
Se her. Spis litt.
Takk.
Jeg tror vi har fått med oss alt.
- Bortsett fra lukten. - Fra nå av får du mye frisk luft.
Vi skal få deg opp på fjellet. Noen fra Manndalen møter oss der.
Så får vi deg over til grensen.
Stopper denne kjelken her i Sverige?
Vi får se.
Vent, vent.
- Hold den der! - Ja.
Kan dere snu sleden?
Stå i ro. Vi bytter tau.
Hold det der.
- Ok, jeg har ham. - Dra!
Kom igjen.
Fly!
Han har svimt av.
Vi må slå ham igjen.
Ja!
Jeg sa at vi skulle møte den store steinen.
Vi må legge deg igjen her.
Vi må komme oss tilbake før de leter etter oss.
Hvis de finner meg, finner de deg også.
Det går bra. Den nye soveposen er tørr og varm. Jeg klarer meg.
De fra Manndalen kommer til å være her snart.
De bruker kodedet "Hello gentleman".
- Gentleman? - Ja.
Det var det vi trodde passet best.
Fokuser på Sverige.
Er det ikke fascinerende?
Hvorfor liker de oss ikke, disse nordmennene?
Og rømlingen vår.
Han har forvandlet hele operasjon Martin Red -
- til en suksess.
Der. Se.
Så du det? Monogrammet?
Kongen, han elsker de. De blir dristigere dag for dag.
Og det siste vi trenger nå er at de finner seg et nytt symbol.
Hvor tror du han er nå?
Jeg håper han er i Sverige, omgitt av søte svenske sykepleiere.
- Det håper jeg også. - Javel?
Marius Grønvoll?
Det er meg.
- Er det en plass vi kan snakke uforstyrret? - Ja, her.
- Hvem er du? - Det trenger dere ikke å vite.
Men han gentlemannen vår er ikke funnet.
Vi har lett både dag og natt og vi finner ham ikke.
Men... Det har gått fire dager.
Hvorfor kom du ikke før?
Hvis dere drar opp og merker den steinen i Olmmáijávri bedre, så finner vi ham.
- Hvor sa du? - Olmmáijávri.
Det var ikke Olmmáijávri. Det var Olmmáivággi.
Jeg drar opp og merker den steinen.
Jeg blir med.
- Hva med Hanna og Ottar? - De skal bare sove.
- Noen må være igjen å passe på dyrene. - Jeg har matet dyrene.
- Hva om tyskerne kommer? - Da er det enda verre at du ikke er her.
Ottar snakker med dem.
- Han er ti år. - Hannah snakker med dem da.
Jeg skal være med.
- Du liker ham for godt, Gudrun. - Nei.
Vi vet ikke hva som venter oss der oppe.
- Hvis han er død... - Han er ikke død!
Ikke si at han er død!
Hvis du bryter sammen oppe på fjellet, vet jeg ikke hva jeg skal gjøre.
Han er ikke død.
Jeg tar Agnete. Hun har erfaring fra sykestua.
Her!
Hello, gentleman?
Det er ikke din feil.
Marius. Marius!
- Hva gjør dere her? - Det skulle komme noen andre.
Det har skjedd en misforståelse. Det skjer ikke igjen. Det lover jeg.
- Tar du over? - Ja.
Jeg går og setter opp merke.
Varm suppe. Jeg håper du liker erter.
Marius er en bra mann.
- Er det lenge siden du gikk tom for mat? - Jeg er ikke tom for mat.
Her. En slik til frokost.
Til middag.
Kveldsmat.
Og litt ekstra til helgen.
Vet du hva?
Så nært er du. Så nært.
Du har gjenopplivet vårt håp.
Hils Gudrun.
Han lever.
Og så hilser han.
Dag 36 4. mai
Totalt i Gentlemannsteinen 10 døgn.
Han er her. Kom!
Hello gentleman.
- Marius? - Nei. Nigo heter jeg.
Jeg og guttene her skal få deg til Sverige.
Dere må være dårlig på ski, dere så brukte så lang tid.
Hadde jeg visste at du var så tynn, hadde jeg kommet alene og bært deg.
- Det går ikke! - Jo, det går. Kom igjen!
Vi må fortsette!
- Er vi i Sverige? - Nei.
Det kom en snøstorm, så vi måtte snu og vende tilbake.
- Snu? - Ja.
Snudde dere? Bare noen kilometer.
- Har vi gått tilbake? - Vi er i Manndalen.
- Du lovte å ta meg til Sverige! - Og jeg skal få deg til Sverige.
- Du sa du skulle få meg over grensen. - Hør på meg!
- Hvorfor snudde dere? - Været var for dårlig!
Og jeg fortsatte over grensen til Sverige for å kartlegge ruten vår videre.
Hør her Jan. Hvis ikke vi hadde snudd, så hadde vi ikke sittet her.
Nå har de strammet opp vaktholdet på grensen.
Nå står de så tett i tett at de har øyekontakt.
- Da er det ikke noe håp. - Jo, det er der!
Se på meg, Nigo.
Jeg er bare skinn og ben.
Det er et mirakel om jeg i det hele tatt overlever. Forstår du det?
Det er derfor jeg skal hjelpe deg. Fordi vi trenger et mirakel.
- Du tar pistolen min? - Ja, jeg tror det er best.
Hvordan skal jeg forsvare meg da?
Lover du å ikke bruke den på deg selv?
- Alle menn! - Alle menn på dekk!
Ned!
- Dokumentmappen! - Hold lunten! Hold lunten!
Jeg fikk ikke tent lunten!
Jan!
Hvem er du?
Jeg er Aslak Fossvoll. Spis suppen din mens den er varm.
Jeg har med nye sokker til deg. Det kan trenges.
Ser du noe der?
Nei.
Ikke si at tyskerne har tatt nordlyset også.
Kikkerten, Jan.
Vi må stenge motoren.
Jeg fant den.
Vi er... her.
Her ligger de tjukt hele veien. Har vi noen kontakter i dette området?
Oppdraget vårt ... ... var å sprenge strategiske mål.
Vi var tolv.
Vi hadde åtte tonn dynamitt om bord.
Men vi kunne ikke gå inn der vi først hadde planlagt.
Så måtte vi finne en ny kontakt.
- Hva het kontaken? - Anaton Pedersen.
Anaton Pedersen?
- Han er død. - Og du er?
Håkon. Håkon Sørensen.
Informasjonen vi hadde var utdatert.
Og personen vi snakket med var ikke til å stole på.
Gi meg lensmannen.
Start motoren! Start motoren!
Da vi kom tilbake, hadde vi ingen tid før vi ble oppdaget.
Da gikk alt galt.
Vi hadde en dokumentkoffert full av informasjon.
Sett i gang!
Vi prøvde å tilintetgjøre alt bevis.
Jeg var den siste overbord.
De tok alle sammen.
Det var bare jeg som slapp unna.
Pass på at det ikke var forgjeves.
Alle som hjelper meg -
- er i livsfare.
Jeg vet ikke om noen har blitt drept på grunn av meg.
Det verste av alt...
... er å ikke vite noe.
Disse mennene har kjempet en hard skyttergravskrig i flere måneder.
Og de kjemper videre for å beseire fienden.
Hele divisjonen gir alt for fedrelandet.
De blodtørste sovjetrusserne har møtt sine overmenn.
I Norge har en vellykket aksjon ledet av Kurt Stage fra Gestapo -
- oppbrakt et fiskefartøy.
Stage rapporterer at tolv sabotører er tatt til fange, -
- og at operasjonen var en fullstendig suksess for Tyskland.
Satan!
- Hva er det? - Stans.
Dette er London. Denne sendingen går på langbølge 1500 meter, -
- og i bølge 19 meter båndet, på to bølger i 31 meter båndet -
- og en i 41 meter båndet.
Denne natten sitter jeg ved mikrofonen. Ikke for å melde om ulykker, -
- men for å bringe en hilsen til alle de landsmenn som nå lytter.
Jeg gjør meg til talsmann for alt det som vi når sammen.
Og jeg håper at hver lytter i denne stund -
- vil føle hvor sterkt alle de andres hjerter -
- slår i takt med hans eget.
Det var noen her nettopp.
Det har ikke vært noen her på to dager.
- Da kan vi ikke frakte ham videre. - Det ser dårlig ut.
Har du mistet kartet?
Du finner nok veien.
Sørg for at det ikke var forgjeves.
- Gratulerer med dagen. - Det er en spesiell dag i dag, Jan.
God 17. mai.
Hurra for Norge.
17. mai.
Og ingen dram?
Eggene er fra Olaf.
Og sirupen er fra Ludvig.
Kremen var det han Peder som skaffet.
Enda tyskerne har vært hos ham fire ganger den siste tiden.
Så er det Signe som har bakt den.
Flagget det er åtteårigen deres som har tegnet til deg.
God 17. mai, Jan.
Gud signe vårt dyre fedreland.
- Snøen smelter? - Ja.
Uten den vil det være vanskelig å dra meg videre.
Vi er ikke så sikker på om du skal klare turen, Jan.
Jeg er sikker.
Dette handler ikke om meg lenger.
Nordlendingene er udugelige, men samene er enda verre.
Får jeg spørre hva dere snakket om?
Ja.
Hva snakket dere om?
Han spurte når snøen på vidda pleier å forsvinne.
- Og hva svarte du? - Jeg sa det som det var.
Og det er?
Det vet bare gudene.
Jeg ville flyttet ham snart, hvis det var meg.
For dette snøværet kommer ikke til å vare.
Baal-brødrene skal flytte rein over grensen -
- en av de nærmeste dagene.
Dag 59 Manndalen, 28. mai.
Totalt i hula 17 døgn.
- Mitt navn er Aslak Baal. - Jan Baalsrud.
Det er fortsatt en kule igjen.
Beklager at jeg ble sint.
Godt å se at du også er et menneske.
Dere må dra.
Marius, du vet det halstørkleet jeg fikk av mamma?
Jeg ga det til Jan.
Dere sjekket at det ikke lå noe igjen etter dere?
Har dere sjekket?
Det var mørkt da. Jeg hadde Jan å passe på.
Det var umulig for meg å se om det lå noe igjen der.
- Hva er så viktig med det? - Det har initialene mine på seg.
Hvordan har dere tenkt å skjule en motstandsmann som meg midt på lyse dagen?
Vi har nå en plan.
Når vi kommer nært grensen, styrer jeg flokken i riktig retning.
Du får den sterkeste reinen, som har gått ruten mange ganger.
Det gir seg ikke, før du er over.
Hvis det skulle gå så galt, at de tar meg, -
- ville jeg heller falle for en norsk kule.
Det er en avtale.
Dag 63 Kilpisjarvi, svenskegrensen. 1. juni
Vaktskifte!
Han har vært i denne hytta i flere uker. Vi har funnet matrester, -
- bensin og stearinlys. Vi har vært interessert i hytta lenge.
Han har sikkert bodd her en stund.
Er du klar? Vi nærmer oss grensen. Det er ikke langt igjen!
Er denne din?
Svar, og det straks! Er det ditt tørkle?
Jeg vil vite hvor han er!
Forsiktig! Han kan være bevæpnet.
Stans!
Vakttårn 6 her.
Ja?
Det er grunn til det her.
Det er en grunn til at du overlevde, Jan.
Hva?
Jan. Det er over nå.
Du kan slippe, Jan.
Det er over nå.
Du er trygg nå.
Du kan slippe unna.
Tre måneder senere
Takk.
Hør her. Ikke vær redd.
Det skal bli slutt på denne galskapen.
Jan Baalsrud fortsatte som våpeninstuktør i Linge-kompaniet frem til Norge ble frigjort.
Krigen endte 8. mai 1945.
Kurt Stage ble dømt til døden for krigsforbrytelser og ble henrettet i 1947.
Marius Grønvoll giftet seg med Agnete Lanes.
De fikk fem barn og ble boende på Grønvoll resten av livet.
Gudrun giftet seg først 20 år senere.
Jan Baalsrud fikk St. Olavsmedaljen med eikegren -
- og membergraden i den britiske imperiet (M.B.E.) for sin tjeneste.
Jan Baalsrud ønsket aldri å bli fremhevet som en helt. Han mente de som reddet livet hans var de ekte heltene.
Han døde 1988 og ble etter eget ønske stedt til hvile i Manndalen blant de som hjalp ham.