"IMALA SAM PUNO NEVOLJA, PA PIŠEM VESELE PRIČE."
Oprostite.
Tražim ured Weekly Volcanoa.
Došla sam g. Dashwoodu.
Prijateljica me poslala da ponudim njezinu priču.
Ona... Ona ju je napisala.
Napisat će ih još, bude li ova odgovarala. -Nije prvi pokušaj.
Nije. Prodala je priču Olympicu i Scandalu
te dobila nagradu za priču u Blarneystone Banneru.
Nagradu?
Da.
Sjednite.
Uzet ćemo ovo.
Hoćete?
Uz izmjene. Preduga je.
Ali izbacili ste...
Pobrinem se da se moji grješnici pokaju.
Zemlja je upravo proživjela rat.
Ljudi žele zabavu, a ne prodiku.
Moral se danas ne prodaje.
Mogli biste to spomenuti svojoj prijateljici.
Koju naknadu... Kako...
Plaćamo 25-30 za takve priče.
Za ovu ćemo platiti 20.
Uzmite je. Napravite izmjene.
Da kažem prijateljici kako ćete uzeti drugu, bude li bolja od ove?
Pročitat ćemo je. Neka bude kratka i sočna.
Ako je glavni lik djevojka, neka se uda do kraja priče.
Ili neka umre. Kako god. -Molim?
Koje ime želi da stoji uz priču?
Nijedno, molim vas.
Kako želi, naravno.
Pa...
Ugodan dan, gospodine.
To!
Svidjela bi se mojoj Beth.
Sobu za dvije osobe. -Savršeno. To je 4,50 tjedno.
Dobra cijena. -Nije malo skupo?
Ovo je pansion, a ne dobrotvorna ustanova.
Najamninu želim na vrijeme.
Dobar dan, gdice March.
Oh, dobar dan.
Gorite.
Hvala.
Gorite!
Hvala. -Imam istu naviku. Vidite?
Kitty i Minnie čekaju.
Učenice me čekaju. -Uvijek radite.
Novac je sredstvo i cilj mog plaćeničkog postojanja.
Nitko nema takve mrlje od tinte samo zbog želje za novcem.
Moja sestra Amy je u Parizu. Dok se bogato ne uda,
ja moram uzdržavati obitelj.
Doviđenja.
Dekadenti su uništili Pariz, ako se mene pita.
Te Francuskinje ne znaju ni držati četku za kosu.
Amy!
Rekoh, te Francuskinje ne znaju ni držati četku za kosu.
Da. Istina, teta March.
Nemoj mi udovoljavati, djevojko.
Što piše tvoja problematična obitelj?
Majka ne piše ništa o Beth.
Trebala bih se vratiti, no kažu da ostanem. -Ništa ne možeš.
Djevojka je bolesna, nije usamljena.
A ti ne bi trebala ići kući dok se ti i Fred Vaughn ne zaručite.
Da, i dok ne završim sve lekcije slikanja.
Da, da.
Naravno.
Stanite! Laurie! -Što radiš?
Laurie! Laurie! Laurie! -Amy!
Laurie! -Amy!
Amy!
Kako si?
Kako si narasla. -Napisao si da ćeš doći do hotela.
Nisam te mogao naći. -Nisi me tražio.
Nisam te prepoznao. Lijepa si. -Prestani.
Zar ti se to ne sviđa? -Ne. Gdje ti je djed?
U Njemačkoj. Putuje. Ja putujem sam. Opuštam se.
Očijukanje i kockanje i napijanje. -Da. Nemoj reći majci.
Loviš neku djevojku po Europi?
Ne.
Nisam mogla vjerovati da te Jo odbila. Žao mi je.
Neka ti ne bude, Amy. Meni nije.
Amy!
Amy March!
Odmah se vrati! -Teta March.
Dođi.
Sjajno izgledate. -Miči ga s mene!
Moramo ići. Hajdemo!
Dođi na novogodišnju zabavu. Svi će biti ondje, i Fred.
Dođi po mene u 20 h u hotel. Chavain.
Laurie, svečano se odjeni!
Cilindar i svila!
Hoću. Odjenut ću najbolju svilu.
To je Laurie.
Znam.
Dvadeset metara plave svile, i ružičaste. Netko će doći po njih.
Meg, divno bi ti pristajala. Znam baš pravog krojača za tebe.
Bit ćeš najljepša supruga u Concordu. -Oh...
John treba novi kaput za zimu, a Daisy i Demi trebaju novu odjeću.
A njegova supruga treba novu haljinu. -Ne mogu.
Ne mogu.
Bit će tako zadovoljan tvojim izgledom da će zaboraviti na trošak.
Pa valjda nije prevelika rasipnost.
Hoće li 18 metara biti dovoljno?
Da. -Jako dobro.
Pedeset dolara? Gdje mi je bila pamet?
Mamice! -Mamice!
Ljubavi moje.
Idite se igrati.
Beth!
Beth?
Tamo je vaš put, ravno na zapad.
Onda na zapad!
Blagoslov i dobro raspoloženje neka prate vaše gospodstvo!
Nemate ništa, gospo, poručiti mome gospodaru, po meni?
Stani, molim te, reci mi što ti misliš o meni.
Da mislite kako niste ono što jeste.
Ako tako mislim, isto mislim i o vama. -Onda točno mislite, ja nisam ono što jesam.
Veliki... Ovoliki.
Molim?
Govorim samo engleski, žao mi je.
Što ste rekli? -Dođite plesati!
Točno znam s kim želim plesati.
PRIJE 7 GODINA
S kime ćeš ti plesati, Jo? -Ja ne plešem.
Zašto ne možemo sve ići? Nije pošteno.
Obuj obične cipele. -Lani su mi pristajale.
Moj nos neće izgledati profinjeno.
Sviđa mi se tvoj nos. -Čuj, Jo.
Ne diraj me. Već se osjećam glupo. Ne želim tako i izgledati.
Mogla bi biti lijepa da se potrudiš. -Ne želim.
Ne želim ići, ali voljela bih čuti glazbu.
Upamtit ću je i otpjevati ti je. -Treba se tako dimiti?
To isparava vlaga.
Čudan miris, kao spaljeno perje.
Sad ću maknuti i vidjet ćete savršen uvojak.
Zašto joj je kosa otpala?
Meg, žao mi je. -Što si učinila?!
Oprosti. Nisi to trebala tražiti od mene.
Marmee!
Ne mogu ići, uništena sam!
Moja kosa!
Ne zuri, ne drži ruke na leđima, ne govori "Kolumba mi" ni "kolosalno".
Dobro. -Ne rukuj se. Ne zviždi.
Meg March, tako si lijepa.
Meg.
Hvala.
Ne, još je rano. Ne.
Dobro.
Oprostite, nisam znala da je itko ovdje. -U redu je, ostanite ako želite.
Neću vam smetati? -Nećete. Ne poznajem puno ljudi ovdje.
Osjećao sam se vrlo čudno. -I ja.
Gdica March, zar ne? -Da, g. Laurence, ali nisam gdica March.
Samo sam Jo. -A ja nisam g. Laurence, samo Laurie.
Ne plešeš?
Ne znam kako se ovdje pleše. Većinu sam života proveo u Europi.
U Europi! Kako kolosalno!
Ne smijem koristiti takve riječi.
Tko kaže? -Meg, moja starija sestra. Dođi.
Eno, to je ona. Vidiš?
Djevojka u baršunastoj haljini.
Jako je lijepa.
Ona me opominje da budem dobra, kako bi se otac ponosio nama kad se vrati.
A gdje je on?
Dobrovoljno se javio u vojsku Unije.
Htjela sam se ići boriti s njim. Ne mogu preboljeti razočaranje što sam žensko.
Jo, bi li plesala sa mnom?
Ne mogu zbog...
Zbog čega?
Nećeš odati? -Nikad.
Spalila sam haljinu. Vidiš?
Meg mi je rekla da budem mirna pa nitko neće opaziti.
Možeš se smijati. Smiješno je, znam.
Imam ideju kako ćemo.
Što? -Moje stopalo.
Uganula sam gležanj.
Kako ću doći kući?
Ne znam što možeš, osim uzeti kočiju ili ostati ovdje.
Kočije su preskupe. -Ja ću vas povesti. Susjedi smo.
Hvala, ne možemo prihvatiti.
Morate uzeti moju, molim vas.
Ne, još je rano. Sigurno ne kanite već otići.
Uvijek ranije odem. Zaista.
Koji izbor imaš?
Pobogu, što si učinila?
Šepa, ne može hodati.
Diži se iz stolice. Trebala bi spavati.
Pomognite sestri, a onda natrag u krevet.
Mjesta, Meg je ranjeni vojnik.
Uganula sam gležanj.
Meg, poginut ćeš zbog te mode.
Evo. Hannah, trebamo leda.
Uđite, uđite. -Je li u redu?
Isprike zbog kaosa. Uživam peći usred noći.
Zanemarite nered, g. Laurence. Mi to činimo. -Laurie, molim vas.
Mogu te zvati Teddy? -Možeš.
Moraš biti dio njihove trupe, dobro će im doći novi glumac.
Ja sam Amy. -Zdravo.
Morat ćeš se s Jo boriti za muške uloge.
Uzmi pogaču. -Da, hvala.
I led.
Laurie, kako tvoji gležnjevi? Trebaš leda? -Ne, hvala, gospodo.
Zovi me "majko" ili Marmee. Kao svi.
I nosila si one ružičaste cipele, zar ne? -Hladno je.
Hoćeš još leda? -Ali tako lijepo izgledaju.
Osjećam se kao dama koja je došla kući u kočiji
i sluge je poslužuju.
Za spisateljicu na tavanu.
Zato što si večeras toliko uživala u predstavi,
želim ti ih dati.
Pomoći će ti da proučiš lik i obojiš ga svojim perom.
Volio bih pročitati što napišeš, ako imaš povjerenja u mene.
Obećavam iskrenosti i svu oštroumnost koju mogu dati.
Tvoj, Friedrich.
Frede, jesi za čašu? -Jesam, hvala.
Ispričaj me na trenutak.
Laurie.
Amy.
Čekala sam te jedan sat.
Osjećam se uhvaćenim.
Amy, molim te. Amy.
Želiš znati što mislim o tebi? -Što?
Prezirem te. -Zašto?
Umjesto da se pokažeš dobrim, sretnim i korisnim,
ti ispadneš lijen, manjkav i jadan.
Zanimljivo. -Sebični ljudi vole govoriti o sebi.
Sebičan sam? -Jesi, vrlo.
Uz novac, darovitost, ljepotu i zdravlje... -Misliš da sam lijep.
Da, to ti se sviđa, tašti.
U toliko toga možeš uživati, a ti najradije dangubiš.
Bit ću dobar za tebe, sveta Amy. -Ne sramiš li se takve ruke?
Ne, ne sramim.
Nije radila ni dana u životu i taj prsten je smiješan.
Jo mi ga je dala.
Žalim te. Doista.
Voljela bih da se bolje nosiš s tim.
Ne moraš me žaliti. I ti ćeš se tako osjećati.
Ne, bit ću poštovana, ako već neću biti voljena.
Što si ti u posljednje vrijeme učinila, velika umjetnico?
Možda fantaziraš o trošenju bogatstva Freda Vaughna.
Fred Vaughn, dame i gospodo!
Frede, ja...
Tako mi je žao.
To su samo priče, naravno.
Ali radim na romanu.
I tvoj roman...
bit će ovakav?
Da.
Barem zasad.
S ovakvim radnjama?
Dvobojima i ubojstvima i... -To se prodaje, pa...
Zašto se ne potpišeš pravim imenom? -Majci se to ne bi svidjelo.
To je previše krvavo za nju.
Želim joj pomoći, a ne je zabrinjavati.
Znaš, ne sviđaju mi se.
Iskreno...
Mislim da nisu dobre.
Ali...
One su...
One su objavljene u novinama,
ljudi uvijek govore da sam nadarena.
I ja mislim da si nadarena.
Zato tako... Otvoreno govorim.
Pa, ne mogu si priuštiti da živim od pohvale.
Uzrujana si?
Naravno da jesam. Upravo si...
Upravo si rekao da ti se ne sviđa moj rad. -Mislio sam da želiš iskrenost.
Da, želim.
Nitko nikad nije ovako razgovarao s tobom?
Jest, puno sam puta odbijena.
Imaš li ikoga s kime možeš ozbiljno razgovarati o svom radu?
A tko je tebe postavio za suca koji odlučuje što je dobro?
Nitko, nisam... -Zašto se tako ponašaš?
Tvoja reakcija pokazuje kako smatraš da ima istine...
Moja reakcija pokazuje da si ti pompozni snob.
Shakespeare je pisao za mase.
Bio je najveći pjesnik ikad jer je proturio svoju poeziju u popularna djela.
Ja nisam Shakespeare. -Hvala Bogu. Jedan nam je dosta.
Ako toliko znaš o tome, zašto onda sam ne pišeš?
Zato što nisam pisac.
Nemam dar koji ti imaš. -Ne, nemaš.
Uvijek ćeš biti kritičar, nikad autor.
Svijet će zaboraviti da si ikad živio.
U to sam siguran. -Ali...
Ali mene...
Nitko neće zaboraviti Jo March.
U to mogu povjerovati.
Čuj.
Mi nismo prijatelji. Ti nisi moj prijatelj.
Ne želim tvoje mišljenje jer mi se ne sviđaš.
Nemoj mi se više obraćati. Hvala.
Josephine, ovo je došlo za tebe.
Hvala.
JO, DOĐI ODMAH KUĆI. BETH SE POGORŠALO. MAJKA.
Beth.
Sretan Božić, svijete.
Sretan Božić!
Sretan Božić. -Beth, daj mi još jednu naranču.
Jo, već smo satima budne. -Što si pisala?
Ponijela me naša sinoćnja divna osvetnička drama Otrov.
Ne, bez otrova. Božić je.
Božić nije Božić bez darova. -Grozno je biti siromašan.
Nije pošteno. Zašto neke djevojke imaju puno lijepih stvari, a druge ništa?
Imamo oca, majku i jedne druge. -Oca nemamo otkad traje rat.
Voljela bih da imam hrpu novca, puno sluga i da više ne moram raditi.
Ili bih mogla biti glumica na daskama. Nisu sve posrnule.
Ne mogu biti glumica.
Imam puno želja, no najdraža mi je da sam umjetnica u Parizu,
da postanem najbolja slikarica na svijetu.
To i ti želiš, Jo, biti slavna spisateljica.
Da, ali zvuči glupo kad ona to kaže. -Zašto se sramiš?
Moja je želja da smo sve zajedno s majkom i tatom u ovoj kući.
To ja želim. -Beth je savršena.
Amy. -A tvoja glazba, kraljice Beth?
Sviram za nas. Ne trebaju me drugi čuti. -Nemoj se ograničavati.
Majka je predložila da ove godine nemamo darove jer naši muškarci ratuju.
Možemo se barem tako žrtvovati, i to rado.
Ne glumi majku samo zato što je nema.
Jo, to je tako dječački. -Zato to i radim.
Ne podnosim grube, neotmjene djevojke. -Ja mrzim usiljene brbljavice.
Jo! -Moj nos! Moj nos!
Ionako nije lijep!
Jo! Jo!
Znam da vas nije briga što ja mislim, ali ne želite da vas majka takve zatekne.
Briga nas je što misliš, Hannah. -Bliža si nam od tete March.
Nemoj, Jo. -Gdje je Marmee? Gladna sam.
Sam Bog zna. Neko siroto stvorenje došlo je prositi.
Vaša je mama otišla vidjeti što treba.
Voljela bih da pomaže drugima kad nama odgovara. -Joanna i ja smo gladne.
Lutke nikad nisu gladne, Beth.
Promijenila sam zaplet. Trebamo ga upamtiti. Amy, kostime.
Napravila sam najljepšeg klauna
i obojala stare cipele u plavo, da izgleda kao princeza!
Melankolični dio je dobar. -Čeka da vidiš novi govor.
Tako divno pišeš, Jo. Pravi si Shakespeare.
Nisam. Gdice Michelangelo, vježbaj scenu kad se onesvijestiš.
Ukočena si kao žarač. -Ne mogu.
Nikad nisam vidjela kako se netko onesvijesti. Ne želim biti puna modrica.
Ako mogu lako pasti, spustit ću se.
Ako ne mogu, onda ču graciozno pasti na stolac.
Briga me prilazi li mi Hugo s pištoljem.
Hannah? -Neću glumiti.
Nisam ništa rekla. -Znam što si htjela reći. Neću glumiti.
Obje ovdje kleknite.
Kleknite. -Ne želim.
Ovo bi trebala biti posebna scena, nitko nas neće gledati.
Osmjehni se. -Ne želim.
Moraš. I Meg bi trebala režirati.
Ona će morati kleknuti...
Ali to je naša scena. -Ako klekneš i...
Sretan Božić, djevojke.
Marmee! -Sretan Božić!
Drago mi je što ste sretne. Kako napreduje predstava?
Jo, izgledaš umorno. Bila si budna cijelu noć?
Naravno. -Amy, dođi me poljubiti. Hvala.
Sretan Božić. Kako ste?
Tako sam gladna. -Koliko hrane.
Mogla bih konja pojesti. -Nemoj tako govoriti.
Što?
Što je?
Nedaleko odavde živi siromašna žena, gđa Hummel.
Njezino petero djece leže u jednom krevetu da se ne smrznu i nemaju što jesti.
Hoćete li im dati svoj doručak kao božićni dar?
Sad ćeš reći kako bi otac htio da to učinimo?
Da.
Hvala.
Hvala vama, g. Laurence, što ste me pozvali.
Nema na čemu.
Možda možete mog unuka podučiti manirima,
uz matematiku, ha?
Djevojke...
Oprezno.
Pazite se.
Vani bez rukava.
Dobri su nam anđeli došli.
Zdravo.
Vratila sam se. Donijela sam hrane i pokrivače.
I džempere.
I donijele smo nešto lijekova.
Ovo su moje kćeri.
Pozdravite.
On nije dobro.
Djevojke, raspakirajte hranu.
Želiš li malo?
Hoćeš?
Da, uzmi sve.
Ubacimo drva za vatru. -Ukusno je.
Lijepo je, zar ne?
Ne trebaju nam nožni prsti. -Izgubila sam jednoga.
Je li još koja izgubila nožni prst?
To je bilo divno. -Ne osjećam stopala.
Jesu li to učinile vile?
Djed Mraz.
Ne, stara teta March. -G. Laurence je to poslao.
Djed mladog Laurencea? -Da.
Zašto?
Vidio je kako darujete svoj doručak i htio je da i vi uživate.
Mislila sam da je on zao starac. -Tako velikodušno od njega.
Njegov unuk, Laurie, natuknuo mu je to. Znam da jest.
Trebale bismo se sprijateljiti s njim.
Momci me plaše, kao i ta velika stara kuća.
Jenny Snow kaže da je g. Laurence razbaštinio sina kad je otišao s nekom Talijankom.
Sad je njegov unuk siroče
i sve vrijeme provodi u toj kući, zatvoren s tutorom.
On je vrlo ljubazan čovjek koji je izgubio kćer kad je bila mala.
A sad i sina. -Kći mu je umrla?
To je tako tužno. -Nije li Laurie romantičan? Napola je Talijan.
Što ti znaš? Nisi ni razgovarala s njim.
Nisam odgovorna za ovu gozbu, ali imam iznenađenje.
Dolazi kući? -Pismo od oca?
Kako bih voljela da mogu ići.
Jo, ne možemo ostati bez jedinog brata.
Sigurno je neudobno spavati u šatoru.
Jo je sjela straga da ne vidimo kako plače. -Pa što?
Vraća li se kući? -Ostat će i raditi dok god bude mogao.
Nećemo tražiti da se vrati prije nego što treba.
"Daj im svima moju ljubav i poljubac.
Reci im da danju mislim na njih, a noću molim za njih
te da mi njihova ljubav daje utjehu.
Godina se čini tako daleko do našeg susreta.
No podsjeti ih da, dok čekamo, svi možemo raditi, tako da ti teški dani
ne prolaze uzaludno.
Znam da će ti biti poslušne kćeri.
Obavljati svoje dužnosti.
Biti odvažne s neprijateljima.
I lijepo se ponašati. r'
Vještičja kletva, dramu napisala Jo March.
Neka bude slatko, brzo i snažno...
"Pa kad im se vratim..." -Duše, odgovori sad mojom pjesmom.
"Mogao bih biti...
...sretniji i ponosniji nego ikad
na moje male žene. r'
Bravo!
Oprostite. Oprostite.
Oprostite. Vaša postaja.
Hvala.
Otišla je? Zašto?
Ne znam. Samo je otišla.
Nije rekla hoće li se vratiti? -Nije mi se povjerila.
Zašto samo sjediš? Molim te, idi. Čisti nešto.
A djevojke? Ona im je bila najbolja učiteljica.
Znam.
Tako je teško vratiti se na posao nakon tako dobrog odmora.
Da je bar Božić svaki dan. -Ili Nova godina. Divno!
Baš smo nezahvalne namiguše.
Jo! Ne govori takve grozote. -Volim snažne riječi koje nešto znače.
Moram se vratiti u školu, a nemam limete. -Limete?
Sve djevojke trguju ukiseljenim limetama, a ja ih dugujem tako puno.
Dovoljno? -Zašto si to učinila?
Meg, hvala ti.
Znam kako je to željeti male stvari i osjećati se manje vrijednom.
To i crteži obrisat će moj dug. -Crteži?
Drago mi je što me majka ne tjera da idem u školu.
Požuri se. Zakasnit ću.
Beth, nakon kupnje, želim da vježbaš zbrajanje i pisanje.
Provjerit ću ih kad dođem kući. -Dobro.
Bok.
Josephine. -Da?
Josephine. -Da? Ovdje sam.
Postoji li razlog zašto si prestala čitati Belshama?
Žao mi je.
Nastavit ću.
Pazi se, draga.
Jednog ćeš me dana trebati i željeti da si se bolje ponašala.
Hvala, teta March, što si me zaposlila i na tvojim ljubaznostima,
no namjeravam se sama probijati u svijetu.
Pa...
Ne. Nitko se sam ne probija.
Ne baš.
A ponajmanje žena. Trebat ćeš se dobro udati.
Ali ti nisi udana. -Zato što sam bogata.
I čuvam svoj novac.
Za razliku od tvog oca.
Znači, mogu ostati neudana samo ako sam bogata?
Tako je.
Postoje plemeniti načini da žena zaradi novac. -To nije istina.
Mogla bi voditi javnu kuću.
Ili nastupati.
Što je gotovo jedno te isto.
Osim toga, imaš pravo.
Malo je plemenitih načina za žene.
Zato bi me trebala poslušati. -Da se mogu udati.
Ne. Da možeš živjeti boljim životom od svoje sirote majke.
Marmee voli svoj život. -Ne znaš ti što ona voli.
Tvoj se otac više brine za obrazovanje djece oslobođenika nego za vlastitu obitelj.
Da, ali imao je pravo.
Moguće je imati pravo i biti blesav.
Pa, ja tako ne mislim.
Ne plaćam te da misliš.
Znam da te sad nije briga za brak.
Ne mogu reći da te krivim.
No namjeravam još jednom otići u Europu i trebam družicu.
Bi li voljela biti ta osoba?
Više nego išta. -Dobro, onda čitaj.
I ne šunjaj se.
Ne volim šuljala.
Predsjednik Lincoln.
Neću. Otac se bori za njega.
Moj otac kaže da je rat uzaludan i da trebaju zadržati svoju radnu snagu.
Susan, to je nemoralno.
Svi imaju korist od sustava, uključujući i vas Marchove.
Zašto bi samo Jug bio kažnjen? -Možda svi trebamo biti kažnjeni.
Marchovi vole imati ciljeve. -Onda samo nacrtaj g. Davisa.
Ne znam je li to u redu. -To će ti obrisati dug, i dat ću ti pet limeta.
...vaše pisanje, i štoviše, navika čitanja.
Gđice March.
Sjedni.
Sjedni, Laurie.
Latinski je privilegija.
Molim te, moraš to naučiti.
Ne smijem izgubiti ovaj posao. Vrati se Cicero...
Neka je djevojka vani. -Ne, nije.
Jest, g. Brooke, djevojka je. -Ne, nije.
Sad nikad neću otići kući.
Doista jest djevojka. -To je djevojka.
Zdravo. Jeste li ozlijeđeni?
Ja sam Amy. -Zdravo, Amy. Ja sam Laurie.
Znam. Dovezao si moju sestru s plesa.
Ja nikad ne bih uganula gležanj.
Imam dražesna mala stopala, najbolja u obitelji.
Ali više neću smjeti kući jer sam u velikoj nevolji.
Gledajte.
G. Davis me udario.
Reci slugama da želim odmah kupiti ovu sliku.
Amy! Jesi li ovdje? -Meg! Moja ruka. Gledaj.
Jo. -Kakva raskoš.
Jako me boli.
Trebao bi biti najsretniji momak na svijetu.
Ne možeš živjeti od knjiga. -Ja bih mogla.
Što si učinila? -Nacrtala sam nešto i g. Davis me udario.
Kolumba mi, pogledaj to! -To je moj djed.
Bojiš ga se? -Ne. Nikoga se ne bojim.
Izgleda strogo, no moj je djed bio naočitiji.
Jo, ne uspoređujemo djedove.
Misliš da je on naočitiji, ha?
Ne. Vi ste jako naočiti. Nisam... -Poznavao sam oca tvoje majke.
Imaš njegov duh.
Pa, hvala, gospodine.
Nećeš se vratiti u tu školu. -Dobro. Taj je čovjek idiot.
Jo će te podučavati. -Ja? Već podučavam Beth.
Dobra si učiteljica.
Da, puno je ispravnije da se žene školuju kod kuće.
Samo zato što su škole za žene siromašne. -Doista.
Da barem sve djevojke napuste njegovu školu i da on umre.
Amy, pogriješila si i to ima posljedica. -Samo sam napravila crtež.
Hvala ti što si se pobrinuo za Amy. -Da, naravno.
Moje djevojke znaju biti nestašne.
Pa, i ja.
Onda ti dojuri k nama i mi ćemo tebe čuvati.
Dodite kad god želite, pozovite i Beth.
Da! Beth bi obožavala glasovir. -Ona je tiha?
Da, to je naša Beth.
Recite joj da dođe svirati. -Hvala.
Jo, posudi koju god knjigu želiš.
Mogu li doći gledati slike? -Da.
Postoji i divan zimski vrt.
Moramo ići. Djevojke.
G. Laurence, možete li kupiti tu sliku? -Uzet ću ovu, ako je u redu.
Vratit ću je uskoro. Obećavam. -Hvala.
Hvala vam na njezi ruke!
Hvala! -Doviđenja.
Gdice Meg?
Zaboravili ste rukavicu.
Pa, natrag na posao.
Natrag na posao.
Red!
Red. Red. Red!
Nova drama, koju je napisala gđica Jo March, igrat će u kazalištu Barnville
idućih nekoliko tjedana i nadmašiti će
sve što ste ikad gledali na američkoj pozornici.
Glumi najveća glumica odavde do rijeke Mississippi, gđica Meg March.
Da. Bravo. Jako dobro. Izvrsno.
Tjedni izvještaj. Meg dobra, Jo loša.
Beth jako dobra. Amy nekako osrednja.
Bravo, gospodo. -Izvrsno.
Izvrsno. -Bravo.
G. predsjedniče i gospodo,
želim predložiti primanje novog člana.
Koji bi bio duboko, duboko zahvalan
i iznimno bi pridonio duhu ovog kluba.
Predlažem...
G. Theodorea Laurencea!
Nikako. -Ne.
Što? Ma dajte! Primimo ga. -On je pravi momak.
Ne želimo momke, ovo je klub za dame. -Da.
Primimo ga. -Zašto?
Iako se bojimo, pristanimo. -Zašto?
To je Laurie. -Ne.
To će sve promijeniti.
Glasujmo. Dignite ruku.
Ne diži joj ruku. -Dignite ruku. To je Laurie.
Dobro. Za.
A kako nema boljeg trenutka od ovoga...
Dame, molim vas. Molim vas.
To je moja varka. Mene krivite. Jo je pristala nakon puno zadirkivanja.
Da. -Da, da.
Samo želim reći, kao mali znak zahvalnosti što sam...
Da, da. -Nastavi.
Sredstvo unaprjeđenja prijateljskih odnosa između nacija.
I stoga, predlažem ovaj set ključeva
za mali poštanski sandučić koji sam postavio u šumi pored jezera.
Da, četiri ključa. Oni su za vas, drage.
Meg, da, da. I za tebe. -Hvala najljepša.
Ovaj je za mene. Da ne odugovlačim, hvala vam.
Sad ću sjesti kao član kluba.
Da, pa, naravno. Da. -Bravo, bravo.
Dobro došao, Laurie.
Tri, četiri, pet. -Oboje imate pet.
Pitala sam liječnika. -Izjednačeno je.
To nema smisla. -Znam. Ne mogu vjerovati.
Zdravo.
Jo!
Daisy i Demi! Može zagrljaj?
Kako ste narasli.
Da si bar ovdje da ih podučavaš. -Sad sam ovdje.
Lijepo je što si kod kuće. -Skini ovo.
Mislim da je samoća pogodila Beth, iako ništa nije govorila.
Gdje je Beth? -Gore je. Oh, Jo moja.
Mislili smo da je bolje, no groznica joj je oslabila srce.
Uzmi ovo i nadi joj najboljeg liječnika.
Trebaš taj novac za život u New Yorku. -Neću se vratiti.
S ostatkom ću je odvesti na more da ojača.
Kad će Amy doći?
Nismo htjeli da se zabrinjava. -Ona ne zna?
Beth je zahtijevala da ne kažemo kako joj ne bi uništila putovanje.
Amy oduvijek uspije izbjeći teške trenutke u životu.
Jo, ne budi ljuta na svoju sestru.
Ništa ne mogu naći.
Marmee, jesi vidjela moju rukavicu? -Kad si je zadnje imala?
Jo! Jo, gdje si?
Ne mogu naći svoju rukavicu. -Uzmi moju.
Jo, zakasnit ćemo. -Kamo idete?
Nisi pozvana.
Idete nekamo s Lauriejem, znam. -Da. Prestani dosađivati.
Imaš karte? -Imam. Požuri se.
Idete u kazalište s Lauriejem. Meg, mogu li s vama?
Žao mi je, nisi pozvana. -Ne možeš ići, ne budi cvilidreta.
Zatvorena sam ovdje i nikad nikamo ne idem.
Beth ima svoj glasovir, usamljena sam. -Mogu te podučavati.
Ne želim svirati. Želim ići u kazalište.
Guraš se tamo gdje nisi poželjna.
Već s nama ide dosadni g. Brooke. -Meni se sviđa, drag je.
Mogu platiti za sebe. -Ne ideš.
Žao mi je, draga, Jo ima pravo.
Ne! Molim vas. -Idući put.
Hajde, Meg. Prestani je tješiti. -Molim vas, molim!
Bit će ti žao, Jo March! -Amy!
Hoćeš! Požalit ćeš!
Prestani me tako gledati!
Sve mi se svidjelo. -Jo!
Glumica je bila... -Jako dobra.
Da, bila je jako dobra. -Jest, bila je.
Laku noć!
Obožavam kazalište.
Meg, milijun si puta bolja od nje. lako se sjajno onesvijestila.
Pitam se kako je uspjela tako problijedjeti.
Je li taj g. Brooke mogao biti ponizniji?
Meni se činio pristojnim. -Čekaj da zapišem jednu zamisao.
Beth, koja ti je omiljena boja očiju? -Ljubičasta.
G. Brooke ima plave oči i staru dušu, što je važnije od novca.
Je li tko uzeo moj roman?
Nije. -Ne, zašto?
Amy, kod tebe je.
Ne, nije. -Lažeš.
Nemam ga, ne znam gdje je i briga me.
Reci mi ili ću te natjerati!
Spalila sam ga! -Marmee!
Spalila sam tvoju knjigu. Rekla sam ti da ćeš mi platiti i jesi!
Dobro, Jo! Jo! Jo! Makni se s nje!
Jo. Amy.
Makni se od nje! -Mrzim te!
Žao mi je, Jo.
Amy.
Stalo ti je samo do tvog pisanja.
Ne bih te povrijedila da sam ti uništila haljinu,
a htjela sam te povrijediti.
Sad mi je jako žao. Tako žao.
Jo...
Nemoj da te obuzme ljutnja.
Oprosti joj.
Pomognite jedna drugoj.
Sutra ćeš početi ispočetka.
Ona ne zaslužuje moj oprost.
Mrzit ću je. Zauvijek ću je mrziti!
Dobro jutro. Vani je svježe i vedro.
Posljednji dan na rijeci. Klizaljke.
Jo, obećala si da ću moći s vama. Jo!
Hoće li zauvijek biti takva?
Bio je to težak gubitak za nju.
Zar ništa ne mogu učiniti?
Idi za njom. Nemoj ništa reći dok Laurie ne oraspoloži Jo,
a onda joj reci nešto ljubazno.
Bit ćete opet prijateljice.
Jo, čekaj!
Dolazim!
Prošli put si rekla da ću moći ići!
Jo, Laurie, čekajte! Stižem!
Čekajte!
Jo!
Drži se ruba, nije sigurno na sredini.
Jasno. -Jo!
Jo, dolazim!
Jo!
Jo, hajdemo!
Jo, čekaj!
Jo!
Jesi li dobro? -Jesam.
Upomoć! -Amy. To je Amy.
Dođi. Hajde, Jo.
Jo!
Jo, uzmi granu. Granu!
Amy. -Jo!
Amy. Amy.
Upomoć!
Ne mogu disati!
Jo, pomogni mi vući. Amy, primi se za granu.
Tako mi je žao. Sestro moja.
Spava.
Da je umrla, ja bih bila kriva.
Bit će dobro.
Liječnik je rekao da se čak nije ni prehladila.
Što je meni?
Donijela sam toliko odluka,
napisala tužnih bilježaka i plakala zbog svojih grijeha,
ali čini se da to ne pomaže.
Kad se razbjesnim, postanem tako divlja.
Mogla bih nauditi svakom i uživati u tom.
Podsjećaš me na mene.
Ali ti nikad nisi ljuta.
Ljuta sam gotovo svaki dan svog života.
Doista?
Nisam strpljiva po prirodi.
No s gotovo 40 godina truda,
učim da me to ne izbaci iz takta.
Pa, onda ću i ja tako.
Nadam se da će ti ići bolje nego meni.
Neke su prirode previše plemenite za obuzdati
i preuzvišene za savijati.
Jo.
Beth, draga.
Nisi morala doći. -Nisam smjela otići.
Trebaš li što? Evo.
Popij malo vode.
Drago mi je vidjeti te.
Otići ćemo do mora da ojačaš i ozdraviš.
Do mora? -Želim da plešeš kad se Amy vrati.
Neće skratiti putovanje, zar ne? -Neće.
Dobro.
Ima li vijesti? Što kaže?
Piše da je Laurie ondje.
Drago mi je da je s njom.
On ne odgovara na moja pisma.
Nedostaje li ti?
Sve mi nedostaje.
Znam.
Požurite se! Meg neće biti jedan tjedan. -Stižemo!
Idi drugom kočijom, Laurie, i špijuniraj Meg.
Pazi da se ne zaljubi. -Hoću.
Lijepo je od Annie što me pozvala na svoj debitantski bal.
Hvala ti što si me pustila. -Budi ono što jesi.
I nosi ovo na bal. Bila je moja kad sam bila tvojih godina.
Nikad nisam shvaćala čuvanje nakita do braka.
Trebala bi imati nešto što je samo tvoje. Treba uživati u lijepim stvarima.
Da, treba uživati u lijepim stvarima.
Mogu vidjeti? -Hannah!
I ja bih išla na debitantski bal.
Je li dobra ideja da ide?
Djevojke moraju ići u svijet i donijeti svoje odluke.
Nemoj zaboraviti na nas. -Neću, Jo. To je samo jedan tjedan.
Prekrasna je. -Nije tvoja.
Izgledala bi lijepo na meni. -Trebaju joj cipele.
Hvala vam na kočiji, g. Laurence. Ne znam kako ću vam se odužiti.
Glupost, glupost.
Pozdravila sam se s konjima. Dragi su. -No, ima nešto.
Palo mi je na pamet da glasovir moje kćeri pati od neuporabe.
Bi li koja djevojka voljela tu i tamo vježbati na njemu?
Samo da ga održava ugođenim. Ako ne želi doći, nema veze.
Gospodine, želi.
Jako.
Ti si glazbenica? -Jako volim svirati.
Doći ću ako ste sigurni da me nitko neće čuti i neću smetati.
Neće biti ni duše, draga.
Nedostajat ćete mi.
Posudiš svoje vrpce? -Ne.
Bog! -Budi dobra. Uživaj u balu.
Uskoro ću se vratiti. -Nemoj se udati Meg!
Nemoj se zaljubiti.
Odmah se vrati. -Volim te.
Ove sekunde. -Ove sekunde.
Stoj.
Hvala.
Tako sam uzbuđena zbog večeras.
Naravno. -O ne, nemam...
Koju ćeš haljinu odjenuti, Meg?
Ovu. -Tu? Ne možeš poslati kući po drugu?
Nemam drugu. -Samo tu? To je čudno.
Nije.
Nema potrebe, Daisy. Odsad ću te zvati Daisy.
Imam slatku ružičastu haljinu viška i odjenut ćeš je da mi udovoljiš.
Ako je to u redu. -Naravno.
Svi su zaljubljeni u tebe, Daisy.
Moraš zadržati moju haljinu. -Ne mogu.
Moraš. Molim te. -Ne.
Divno ti stoji.
Zabavi se, mala Daisy.
Laurie. Nisam znala da ćeš doći.
To je trebalo biti iznenađenje.
Kakvo divno iznenađenje.
Zašto te zovu Daisy? -Od milja.
Meg je savršeno dobro ime.
Kao da glumim lik Daisy na neko vrijeme.
Što bi Jo na to rekla?
Ne bi se udala za jednoga od ovih, zar ne?
Mogla bih.
Sutra ćeš imati jaku glavobolju.
Sviđa li ti se kako izgledam?
Ne, ne sviđa.
Zašto?
Ne volim kič.
Ti si najbezobrazniji momak kojeg znam.
Oprosti mi, molim te, i dođi plesati.
Bojim se da bi ti to bilo previše neugodno.
Ne sviđa mi se tvoja haljina, ali mislim da si ti divna.
Doista? -Doista.
Znam da je to glupo, ali nemoj reći Jo, molim te.
Daj da se večeras zabavim. Bit ću očajno dobra ostatak života.
Žao mi je, Johne.
Svila je bila prvi pravi trošak.
Pedeset dolara, iako je puno, zapravo nije
previše za haljinu sa svime što treba da se završi.
To još ni nije haljina.
Samo tkanina.
Shvaćam.
Znam da si ljut, Johne.
Ne želim trošiti tvoj novac, ali ne mogu odoljeti
kad vidim Sallie kako kupuje što želi i žali me jer ja ne mogu.
Pokušavam biti zadovoljna, ali teško je.
I umorna sam od siromaštva.
Bojao sam se toga.
Dajem sve od sebe, Meg.
Johne.
Moj dragi, dobri, radišni momče.
To je bilo tako nezahvalno i opako od mene.
Kako sam to mogla reći?
Možda si to mislila. -Ne, nisam.
Smislit ćemo način da ti dobiješ kaput
i onda ćemo biti lijepi, oboje.
Ne mogu si to priuštiti.
Johne. -Moram leći.
Johne.
Žao mi je što moraš živjeti bez toliko lijepih stvari
i što si se udala za nekoga tko ti ih ne može pružiti.
Zdravo, Amy.
Ne želim te vidjeti.
Ne ljuti se na mene. Žao mi je zbog mog ponašanja.
Opet si pio?
Zašto si tako gruba? Sad je 16 h. -Netko i to mora.
Kad ćeš početi svoje veliko remek-djelo, Raphaella?
Nikad.
"Nikad"? Što? Zašto?
Neuspjeh sam.
Jo je spisateljica u New Yorku, a ja nisam uspjela.
To je snažna izjava sa 20 g.
Rim je izbio svu taštinu iz mene, a Pariz mi otvorio oči da nisam genij,
tako da odustajem od umjetničkih nada. -Zašto bi odustala?
Imaš toliko dara i energije. -Dar nije genijalnost.
I nikakva količina energije ne pomaže.
Želim biti velika ili ništa.
Neću biti neko obično mazalo i ne namjeravam više pokušavati.
Kojim je ženama uopće dopušteno ući u klub genija?
Sestrama Bronté?
To je sve? -Da, bar mislim.
A tko uvijek objavljuje genije?
Muškarci. -Smanjuju konkurenciju.
To je vrlo složen argument da bih se bolje osjećala.
I? Osjećaš li se bolje?
Muško ili žensko, mislim da imam osrednji dar. -"Osrednji dar"?
Molim da tvoj posljednji portret bude moj.
Dobro.
Sad kad si odustala od svojih budalastih umjetničkih nada...
Što ćeš sa svojim životom?
Izbrusit ću svoje druge kvalitete i postati ukras društva.
I tu nastupa Fred Vaughn, rekao bih.
Ne ismijavaj me. -Samo sam rekao ime.
Nisi se zaručila, nadam se. -Nisam.
Ali hoćeš ako se on spusti na jedno koljeno?
Vrlo vjerojatno, da.
Bogat je. Čak bogatiji od tebe.
Shvaćam da kraljice društva ne mogu bez novca,
iako zvuči čudno kad to kaže jedna od kćeri tvoje majke.
Oduvijek znam da ću se bogato udati. Zašto bih se tog sramila?
Nemaš se čega sramiti, dok god ga voliš.
Vjerujem da možemo odabrati koga ćemo voljeti.
To nije nešto što se samo dogodi.
Mislim da se pjesnici ne bi složili s tobom.
Pa, ja nisam pjesnikinja.
Samo sam žena.
A kao žena, nemam načina da sama zaradim novac.
Nedovoljno da uzdržavam sebe ili svoju obitelj.
Da imam svoj novac, a nemam ga,
on bi pripadao mom mužu čim bih se udala.
Da imamo djecu, ona bi bila njegova, a ne moja.
Njegovo vlasništvo.
Zato mi nemoj govoriti da brak nije ekonomski prijedlog, jer jest.
Možda nije za tebe, ali za mene sigurno jest.
To je Fred. Možeš li me otkopčati?
Hvala.
Kako izgledam? Dobro?
Lijepo izgledaš.
Lijepa si.
Frede!
Nedostajao si mi.
Ovo je Fred Vaughn, i njegova sestra Kate. Svakako znate G. Brookea.
Ovo su Meg, Amy, Beth i Jo.
Drago mi je. -Kako elegantno.
Ja sam Amy March. Upamti to ime. Doći ću te naći u Londonu.
Bogme hoću.
To nije pogodilo čamac. -Vrlo ljubazno.
Pa... -Oprosti.
Znam nešto što ti ne znaš.
Odmah mi reci. -Je li Meg izgubila rukavicu?
Kod g. Brookea je! -Da.
Kako znaš? -Vidio sam je.
Gdje? -U džepu.
Sve vrijeme? -Da. Nije li to romantično?
Nije, grozno je. -Mislio sam da će ti biti drago.
Da mi netko oduzme Meg? Ne, hvala.
Osjećat ćeš se bolje kad će netko doći po tebe.
Samo neka proba. -Volio bih to vidjeti.
"Ne bismo mogli tako voljeti zemlju
da nismo proživjeli djetinjstvo na njoj,
da nije bilo zemlje gdje isto cvijeće iznova cvate svakog proljeća,
a mi ga brale svojim sitnim prstima.
Koja je novina vrijedna te slatke monotonije
gdje je sve poznato i voljeno
zato što je poznato?"
Kako je to divno.
Volim te slušati kad čitaš.
No više volim kad čitaš svoje priče.
Nemam novih priča.
Zašto?
Nisam nijednu napisala.
Imaš olovku i papir. Sjedni ovdje i napiši mi nešto.
Ne mogu.
Mislim da više ne mogu.
Zašto?
Ionako nitko ne želi šuti moje priče.
Napiši nešto za mene.
Ti si spisateljica.
I prije nego što je itko znao ili ti platio.
Jako sam bolesna, moraš učiniti što ti kažem.
Učini ono što nas je Marmee učila.
Učini to za nekoga.
Ako idete pješke do Vermonta, u Keeneu je gđa Sewall
koja će vam dati smještaj. -Izvolite.
Idi kući. Mogu sama.
Ne, moram biti ovdje.
Cijeli se život sramim svoje zemlje.
Bez uvrede, ali i dalje bi se trebala sramiti.
Znam. I sramim se.
Zdravo. -Zdravo.
Imate sinove u vojsci?
Da. Imao sam ih četiri.
No dvojica su ubijena, a jedan je zarobljenik.
Idem do četvrtoga koji je jako bolestan u bolnici Washington.
Puno ste dali za svoju državu.
Išao bih sam da ima koristi od mene, ali nema, pa sam dao svoje sinove.
Donijet ću vam pokrivač
da vam bude toplo.
Hvala. Bog vas blagoslovio. -I vas.
Gđo March, telegram iz Washingtona.
Je li se Jo vratila od tete March? -Nisam je vidjela.
Imam ga! -Još jedan par cipela?
Hvala. Ne smijem propustiti posljednji vlak.
Hannah, jesi uzela očevo noćno rublje? -Jesam.
Kako mogu pomoći, Beth?
Hvala ti što si došao. -Naravno.
Jesi našla topli pokrivač? -Ako mogu kako pomoći, recite mi.
Svaki ću dan paziti na djevojke. -Trebamo li još knjiga ili odjeće?
Hvala na svemu.
Uvijek sam se divio vašem suprugu. Molim se za brz oporavak.
Našla sam ovu posteljinu.
Hannah, lijekovi? -Spakirani su.
Oprosti. -Nudim se da budem pratnja tvojoj majci.
Trebam obaviti neke poslove u Washingtonu
i bilo bi mi zadovoljstvo biti joj na usluzi.
Hvala ti. -Naravno.
Dobro, dok mene nema, Hannah je glavna.
Obilazite Hummelove. Bit će teška zima za sve.
Hoće li ovo biti dovoljno za vlak?
Dvadeset i pet dolara? Teta March obično nije tako velikodušna.
Nisam otišla do nje. Nisam mogla.
Otkuda ti novac? -Prodala sam ono što je moje.
Jo! Tvoja kosa!
Jedino lijepo na tebi. -Izgledaš kao dječak.
Neće utjecati na sudbinu naroda, ne jadikujte.
Ponosim se što si moja kći.
Morala sam nešto učiniti za oca. Koristit će i mojoj taštini.
To bi bilo lijepo. -Ti to ne radiš.
Nisam to htjela za nju. -Teddy.
Oh, Jo.
Djevojke, neizmjerno vas volim.
Budite dobre jedna prema drugoj. Molite se za očev oporavak.
Vratit ću se što prije.
Volim vas.
Jo.
Što je? Zbog oca?
Ne.
Zbog moje kose.
I ja bih se isto osjećala.
Znam da bi.
Laurie, kad ćeš otići k djedu?
Uskoro.
Rekao si to više puta u mjesec dana. -Kratak odgovor, manje pitanja.
On te očekuje, zašto to ne učiniš?
Prirodna izopačenost. -Misliš, prirodan nemar.
Samo ću mu dodijavati. Bolje da ostanem i dodijavam tebi.
Ti to možeš podnijeti.
Zapravo, mislim da ti to paše. -Prestani.
Što radiš? -Gledam te.
Mislim, što namjeravaš učiniti?
Sa životom? -Da.
Pišem operu. Ja bih bio glavni lik.
Gubitak vremena.
Što bi ti da učinim?
Idi raditi za svog djeda i učini nešto od sebe.
Nisi poštena.
Evo.
To je... Jako dobro.
Kad si ovaj nacrtala?
Onaj dan na plaži.
Tad sam upoznala Freda.
Tako je.
Što on radi?
Poslovno je u Londonu.
Vratit će se za par tjedana.
Nemoj se udati za njega.
Što?
Nemoj se udati za njega.
Zašto?
Zašto? Znaš zašto.
Ne.
Da. -Ne, Laurie.
Što je? -Zao si.
Prestani. -Što? Kako sam zao?
Cijeli sam život iza Jo, u svemu.
Neću biti osoba s kojom ćeš se skrasiti samo zato što nju ne možeš imati.
Neću. Neću to učiniti.
Neću. Ne kad sam provela cijeli život voljetći te.
Radim izljev svog stopala za Laurieja, da ga podsjetim kako imam lijepa stopala.
G. Brooks piše da je otac i dalje jako slab, no da je bolje.
G. Brooke također piše da je majka najbolja medicinska sestra.
Voljela bih da su pisma od majke, a ne od g. Brookea.
Zahvalna sam na svakom pismu.
Mislim da tamnoljubičasta pristaje g. Laurenceu.
Slažeš se, Amy? -Da. Dizajn je vješt.
Morala sam mu nekako zahvaliti što mi dopušta da sviram glasovir.
Idem u grad po namirnice. Jo, možeš donijeti još drva za ogrjev?
Niste posjetile Hummelove. Trebale bismo.
Bethy, jedva imamo hrane za sebe. Usto, moram završiti priču.
Marmee je rekla... -Puno toga,
ali ne možemo sve obaviti.
Uvijek idem sama. A vi ne obavljate svoje zadatke.
Obavljamo. Radimo. -Ne brini se, naći ćemo vremena.
Prošli su tjedni.
Uskoro ćemo otići. -Stopalo mi je zapelo! Ne mogu ga izvući!
Prestani, Jo! Ne mogu ga izvući! Ostat ću bez stopala!
Dobro. Otići ću sama.
Dobar dan. Za g. Laurencea.
Evo je.
Beth, pogledaj što su ti dali!
Evo pisma od starog gospodina. -Otvori ga.
Beth, pogledaj.
Jo, pročitaj pismo. Ja ne mogu.
"Gđice Beth March, imao sam puno pari papuča u svom životu,
no nijedne mi nisu tako dobro pristajale kao tvoje.
One će me uvijek podsjećati na nježnu darovateljicu.
Volio bih se odužiti i nadam se da ćeš prihvatiti ovaj dar.
Tvoj zahvalni prijatelj i ponizni sluga, James Laurence."
Beth! -Kako dražesno. "Ponizni sluga."
Nije li prekrasan? -Kako se sjaji!
Da. -Ima zlata koje ide skroz okolo.
Ima lijep rukopis. -Ovdje je mala ladica.
Gospodine, htjela sam vam zahvaliti...
Podsjećaš me...
toliko na moju kćer.
Glasovir je tvoj.
Trebao sam ti ga davno dati. -Hvala.
Dijete moje...
Ti goriš.
Hummelovi su jako bolesni.
Odmara se.
Kako je? Mogu li kako pomoći? -Što je?
Šarlah. -Što je šarlah?
Posjetio sam Hummelove. Beba je umrla.
Jeste li ga svi preboljeli?
Meg i ja jesmo, Amy nije. -Onda mora otići.
Ne želim otići.
Može je teta March primiti. -Ne volim je.
To je za tvoje dobro. -Da pošaljemo po majku?
Nemojmo je zabrinjavati. -Nikad nisam više željela da imamo novca.
Mi ćemo je njegovati i ozdravit će.
Hoće.
"Poštanski sandučić u šumi bio je kolosalna mala ustanova
i divno je napredovala jer je mnogo toga prošlo kroz nju.
Poezija i kiseli krastavci, glazba i medenjaci,
pozivnice, grdnje pa čak i štenci."
To je o nama. -Jest.
Sviđa mi se. -Samo mala priča.
To obično ne pišeš. -Misliš da je dosadno?
Nije. Ta mi je najdraža. -Doista?
Napiši mi drugu. -Na zapovijed.
Samo ih piši. -Hoću.
I kad mene ne bude.
Nemoj tako. Nemoj to govoriti. -Jo, moram ti reći.
Ne, ne moraš.
Imala sam puno vremena razmišljati o tome i...
Ne bojim se. -Ne.
Ne.
To je kao oseka. Zbiva se polako, no ne možeš je zaustaviti.
Ja ću je zaustaviti.
Zaustavila sam je i prije.
Bit će ti bolje, ocu óe biti bolje
i svi ćemo uskoro biti zajedno.
Ne...
Ne možemo spriječiti Božju volju. -Bog se još nije susreo s mojom voljom.
Što Jo želi, tako će biti.
Amy.
Dođi.
Da?
Dođi, sjedni.
Budeš li jako dobra, jednoga dana ovaj će prsten biti tvoj.
Zbilja? -Budeš li i dalje bila prava dama,
budi uvjerena u to.
Ti si sada nada svoje obitelji.
Beth je bolesna, Jo je izgubljeni slučaj,
a čujem da je Meg osvojio učitelj bez prebijene pare, pa...
Na tebi će biti da ih sve uzdržavaš.
I svoje siromašne roditelje kad ostare.
Moraš se dobro udati.
Spasiti svoju obitelj.
Dobro, to je sve što sam ti htjela reći.
Možeš se vratiti svom slikanju.
Zdravo, teta March.
Onaj mali Laurence je upravo bio ovdje.
Da?
Kakvo je on razočaranje ispao.
Sigurno zbog njegove talijanske strane.
Kad će se vratiti?
Otišao je.
U London.
Zašto?
Što to trebaš razgovarati s njim?
Upravo sam rekla Fredu Vaughnu da se neću udati za njega.
Meg.
Doći ću kući pomoći oko djece. Oprosti.
Samo, tako sam zabrinuta za Beth. -Ostani.
Zatražio sam bolovanje. Pobrinut ću se za djecu. -Johne.
Nešto ti želim reći.
Pošalji svoju tkaninu krojaču čim prije.
Ne mogu. -Ne, ni riječi.
Želim da imaš tu haljinu.
Moj stari kaput izdržat će zimu.
Johne... -Sve je riješeno.
Johne, doista ne mogu.
Prodala sam tkaninu Sallie.
Jesi?
Ne želim da si nesretna.
Ne bih to mogla biti.
John Brooke moj je muž.
I ja sam njegova žena.
Hannah! U redu je. U redu je.
Što ćemo?
Trebamo poslati po tvoju majku.
Marmee! -Hvala Bogu.
Gore joj je. Nisam znala što bih drugo.
Jo, kako je ona? -Djevojke moje.
Moja draga Beth.
Hannah, napravi čisti temeljac. Jo, otiđi po led.
Tko je s ocem?
John je ostao s njim.
Moramo promijeniti posteljinu.
Podići ćemo te, draga.
Pogledaj je. -Tako.
Čekaj. Dobro je.
Znam.
Molim te, bori se.
Nemoj tiho otići.
Bori se.
Molim te, bori se do kraja i ne daj se.
Nemoj samo tiho otići, Beth.
Marmee?
Jo.
Sretan Božić, Beth.
Kokice. Neka budu u sredini.
Znam. -Prvo ukrasiš sa strana
i onda nema mjesta za moj vijenac od kokica.
Uzalud trošiš ukrase, ne vise dobro.
Strane su najvažnije. Ako nemaš ukrasa sa strane...
Evo još jednog božićnog dara za obitelj March.
Bože! Oče! -Oče!
Oče!
Moje male žene.
Kako ste narasle.
Beth.
Sretan Božić, draga moja.
Sretan Božić svakoj od vas. -Sretan Božić, oče.
Sretan Božić.
Oh, hvala Bogu.
Hvala Bogu da si kod kuće. -Hvala Bogu na tebi.
Sad se mogu osobno ljutiti na tebe.
Ne mogu vjerovati da se danas udajem.
Što nije u redu?
Ništa.
Jo.
Možemo otići. Možemo odmah otići.
Mogu zarađivati. Prodavat ću priče.
Činit ću bilo što. Kuhati. Čistiti. Raditi u tvornici. Mogu nas uzdržavati.
Jo... -A ti bi trebala biti glumica
i imati život na daskama.
Pobjegnimo zajedno.
Želim se udati. -Zašto?
Zato što ga volim.
Dosadit će ti za dvije godine,
a mi ćemo zauvijek biti zanimljive.
Ako su moji snovi drukčiji od tvojih, ne znači da su nevažni.
Želim imati dom.
I obitelj. I voljna sam raditi i boriti se.
Ali želim to učiniti s Johnom.
Mrzim to što me ostavljaš.
Ne ostavljaj me.
Jo.
Ne ostavljam te.
Osim toga...
Jednoga dana doći će red na tebe.
Radije bih bila usidjelica i sama veslala svoj kanu.
Bih.
Ne mogu vjerovati da je djetinjstvo gotovo.
Svejedno bi završilo.
A ovo je tako sretan kraj.
Kakva velika obećanja...
...dati sebe da biste dobili drugoga.
Kakav dar.
Uvijek se daje prije nego što se dozna cijena ili nagrada.
Proglašavam vas mužem i ženom.
Možeš poljubiti mladu.
Ne moraš praviti strku.
Ne trebaš me otpratiti do kočije.
Rado ću.
Nadam se da ćeš biti sretna sad
kad si si uništila život kao što je tvoja majka udajom za tvog oca.
Moja draga sestro, jako si ljubazna.
Hvala ti što si danas došla. -Nema na čemu.
Hvala, teta March.
Ne volim da me se ljubi.
Oprostite.
Bit će ti žao kad ćeš iskušati ljubav u kolibi i shvatiti da si pogriješila.
Sigurno nije gore od onoga što neki nalaze u velikim kućama.
Shvaćam što si mislila, gospodična.
Ništa mi ne promakne.
Znamo to.
I ne griješiš posve.
Možda nemam uvijek pravo, ali nikad ne griješim.
Evo jedinog člana obitelji sa zdravom pameti.
Ne mogu više ovo podnijeti.
Znam. -Možeš zamisliti.
Marmee! Marmee! Marmee! Marmee!
Što je? -Teta March ide u Europu.
I želi da ja pođem s njom!
To je divno!
Sad znam zašto sam joj toliko čitala.
Ne, ne, želi da ja pođem.
Kao njezina družica.
U Europu, s tobom?
Da, želi da radim na svojoj umjetnosti i francuskom.
Ionako ne voliš francuski, zar ne?
To je divno, Amy.
Oče! idem u Europu!
Meg se udala.
Amy je otišla u Europu.
A sad kad ti završiš školu, otići ćeš na dugi odmor.
Nisam dobra kao Beth, ljuta sam i nemirna.
Ne moraš ostati ovdje, Jo.
Zašto? Trebamo pobjeći i pridružiti se piratima?
Ne. Ne. -Nema koristi, Jo.
Nemoj. -Moramo to izreći.
Ne. -Volim te
otkad sam te upoznao, Jo. Nisam si mogao pomoći.
Pokušao sam ti to pokazati. -Ne.
No sad me moraš saslušati i dati mi odgovor jer više ne mogu ovako!
Nemoj. -Odustao sam od biljara.
Od svega što ti se nije svidjelo. Sretan sam zbog tog.
U redu je, i čekao sam i nisam se žalio...
Mislio sam da me voliš, Jo.
Shvatio sam da nisam upola dobar
i nisam velik čovjek... -Ne! Jesi!
Ti si predobar za mene.
Zahvalna sam ti i ponosim se tobom i...
Ne znam zašto te ne mogu voljeti kako bi ti htio.
Ne znam zašto.
Ne možeš?
Ne, ne mogu.
Ne mogu promijeniti što osjećam.
Bila bi laž reći da mogu.
Žao mi je, Teddy.
Tako mi je žao, ali ne mogu si pomoći.
Ne mogu voljeti drugu, Jo. Volim samo tebe.
Bila bi katastrofa da se oženimo.
Ne bi bila. -Bili bismo očajni.
Jo, bio bih savršeni svetac. -Ne mogu!
Pokušala sam i nisam uspjela. -Zašto onda to svi očekuju?
Zašto tvoja obitelj i moj djed to očekuju? Zašto to govoriš? Pristani.
Budimo sretni zajedno, Jo! -Ne mogu iskreno pristati.
S vremenom ćeš vidjeti da imam pravo
i zahvalit ćeš mi za to.
Radije bih se objesio nego to shvatio, Jo.
Teddy. -Radije bih bio mrtav.
Teddy, nemoj tako.
Teddy.
Slušaj, naći ćeš neku dragu, ostvarenu djevojku
koja će te voljeti i obožavati,
i bit će dobra gazdarica tvoje kuće, a ja to ne bih bila.
Bi, Jo. -Pogledaj me.
Jednostavna sam, čudna i neobična. -Volim te, Jo.
Sramio bi me se. -Volim te, Jo.
Svađali bismo se, ni sad si ne možemo pomoći.
Mrzila bih visoko društvo, a ti moje črčkanje. Bili bismo nesretni.
Voljeli bismo da to nismo učinili i sve bi bilo grozno.
Još nešto?
Ne, ništa više. -Dobro.
Osim...
Teddy, mislim da se nikad neću udati.
Sretna sam ovako
i previše volim slobodu da bih je se odrekla.
Griješiš, Jo. -Ne.
Udat ćeš se. Naći ćeš nekoga i voljeti ga.
Živjet ćeš i umrijeti za njega jer je to tvoj način i tvoja volja.
A ja ću to gledati.
Ne želim ometati tvoje pisanje.
Ne pišem više.
To je nije spasilo.
Jako si usamljena ovdje, Jo.
Ne želiš se vratiti u New York? Što je s prijateljem Friedrichom?
Nije li se tako zvao? -Ne.
Uništila sam naše prijateljstvo svojom naravi, kao i sve ostalo.
Nikad ga više neću vidjeti.
Sumnjam da bi to odvratilo iskrenog prijatelja.
Voljela bih da je to istina.
Da sam djevojka iz romana, ovo bi bilo tako Iako.
Sretno bih se odrekla svijeta.
Laurie se vraća, znaš.
Da?
Amy je pisala. Ona se vraća kući.
Slomljena je zbog Beth.
Teta March jako je bolesna, pa će im Laurie praviti društvo.
Lijepo od njega.
Što je? -Ne znam.
Uvijek sam bila zadovoljna svojom obitelji.
Ne shvaćam to.
Možda... Možda...
Možda sam ga prebrzo odbila.
Laurieja.
Voliš li ga?
Da me opet zaprosi, mislim da bih pristala.
Misliš da će me opet zaprositi?
Ali, voliš li ga?
Više želim biti voljena.
Želim biti voljena.
To nije isto što i voljeti.
Znam.
Znaš, osjećam...
Osjećam da...
Žene, one...
One imaju umove i duše, kao što imaju i srca.
Imaju ambicije i darovitosti, kao što imaju i ljepotu.
Dosta mi je da ljudi govore kako je žena sposobna samo za ljubav.
Dosta mi je toga.
Ali... Tako sam usamljena.
Nisam mogao dopustiti da putuješ sama s tako bolesnom tetom March.
Iako me prezireš.
Ne prezirem te, Laurie.
Beth je bila najbolja od nas.
Neću se udati za Freda.
Čuo sam za to.
Nisi obavezan ništa reći ili učiniti.
Nisam ga voljela kako bih trebala.
Ne moramo razgovarati o tome niti išta reći.
Moj dragi Teddy,
neizrecivo mi nedostaješ.
Nekoć sam mislila da je najgora sudbina biti nečija žena.
Bila sam mlada i glupa.
Ali sad sam se promijenila.
Najgora sudbina jest živjeti život u kojem tebe nema.
Pogriješila sam što sam te odbila i pobjegla u New York.
Ostrige!
Jastozi!
Jo.
Jo. Jo.
Jo.
Probudi se.
Teddy! Vratio si se. -Drago ti je što me vidiš?
Da.
Bio sam zabrinut.
Dođi, sjedni.
Kako je Amy? Je li te davila cijelim putem svojim dotjerivanjem?
Jest, ali sviđa mi se to.
Gdje je ona? Nije došla kući?
Tvoja majka ju je odvela do Meg. Navratili smo usput.
Nisam mogao svoju ženu izvući iz njihova stiska.
Tvoju što?
Sad sam uprskao. To je trebalo biti iznenađenje.
Zaručili smo se i htjeli čekati,
ali sad smo muž i žena.
Ti i Amy?
Da.
Jesi li zaljubljen?
Jesam.
Jo, nešto ću reći i onda to zauvijek zaboraviti.
Uvijek sam te volio.
No ljubav koju osjećam za Amy je drukčija.
I mislim...
imala si pravo. Mi bismo se poubijali.
Da.
Mislim da je ovako bilo suđeno.
Oh, Teddy.
Samo me ti tako zoveš, Jo.
"Teddy."
Kako te Amy zove?
"Moj gospodine."
To zvuči kao ona.
Pa, zavrjeđuješ to.
Možemo li i dalje biti prijatelji, Jo?
Naravno, momče moj. Uvijek.
Ona je slikarica.
Jesi li uzbuđena?
Laurie ti je rekao?
Jest, jest.
Amy, tako sam sretna zbog tebe.
To... To je suđeno.
Kakvo olakšanje. Hvala ti.
Htjela sam ti pisati, Jo.
Htjela sam objasniti, ali sve se brzo dogodilo
i bojala sam se da ćeš biti ljuta na mene.
Ne. -Nisi ljuta na mene?
Život je prekratak da bih se ljutila na sestru.
Jako mi nedostaje.
Znam.
Hvala ti.
G. Laurence.
Jo.
Oh, Jo.
Nisam mogao...
Kuća nije ista bez nje...
Nisam mogao ući, znajući da nje nema.
Znam da nisam ni upola tako dobra kao moja sestra,
ali znate da ću biti prijatelj na kojeg se možete osloniti.
Dobro.
ZA BETH
Dragi g. Dashwood,
prilažem Vam prvih nekoliko poglavlja romana na kojem sam počela raditi.
Mogla bi to biti priča za mlade ljude, ali mislim da je vjerojatno dosadna.
Međutim, šaljem Vam je u slučaju da ima neku vrijednost, iako sumnjam.
Jo March.
Mislila sam da me mrzi.
Mogla te mrziti i ostaviti ti kuću.
A ti i John?
Ne možemo održavati ovako veliku kuću. Prevelika je.
Trebala bih je prodati, no voljela bih učiniti nešto
zbog čega bi se teta March okrenula u grobu.
Ne bih se protivila. -Lijepo okretanje.
Samo rotacija, ništa grozno.
Što ćeš učiniti?
Voljela bih otvoriti školu.
Nismo imale dobru školu, a sad se otvaraju ženski koledži.
Trebala bi ovdje biti škola. Za Daisy.
A Demi? -Otvorit ću školu za dječake i djevojčice.
A tvoje pisanje?
Što s njim? -Na čemu radiš?
Nešto sam počela, ali mislim da nije baš dobro.
Svi vole to što napišeš. -Ne, ne vole.
Ja volim.
Pa, pišem o našem malom životu.
Pa?
Koga će zanimati priča
o obiteljskim poteškoćama i veseljima?
Oni nemaju pravu važnost.
Možda se ne čine važnima jer ljudi o njima ne pišu.
Ne, pisanje ne dodjeljuje važnost, ono ga odražava.
Ne slažem se.
Pisanjem o njima učinit će ih važnijima.
Kad si ti postala tako mudra?
Oduvijek sam bila. Ti si se bavila traženjem mojih mana.
Kojih nije bilo, naravno.
Draga gđice March,
pročitao sam poglavlja koja ste poslali i slažem se, nisu obećavajuća.
Ali molim vas, pošaljite još priča o raznim skandalima, ako ih imate.
Ili bih trebao reći, vaša prijateljica.
Isprike na šali.
Nisam mogao odoljeti.
Jo, sidi!
Stižem!
Umirem od gladi.
Jo, pričekaj jer... -Izgladnjela sam.
Ali, Jo, draga, imaš gosta.
Ne poznajem nikoga.
Ispričavam se na smetnji, ali...
To si ti.
Zdravo.
Zdravo. Ja sam Josephine March.
Jo. -Josephine, jeste to vi?
Dobro došli! Ovo su Kitty i Minnie.
Već ste upoznali našeg profesora. Vrlo obrazovan čovjek.
Vaša majka kaže da ste spisateljica.
Pišem dnevnik, znate.
Imamo puno zanimljivih ljudi ovdje, intelektualaca, Europljana...
Jo, nadam se da je to u redu. Gđa Kirke mi je dala tvoju adresu.
Tko je to? Tko ste vi?
Oprostite na smetnji. Bio sam u blizini i mislio sam...
Ali otići ću... -Ne, ne.
Molim vas, ostanite. Imamo dovoljno mjesta.
Hoće mi netko reći tko je taj čovjek?
Ne želim biti na teret.
Niste uopće teret.
Naravno. Molim te. -Ja sam Laurie.
Tko ste vi? -Ja sam Frederich Bhaer.
Boravili smo u istom pansionu u New Yorku.
Oh, Jo, on je jako naočit.
Namjeravate li ostati u New Yorku?
Ne. Ponuđena mi je profesura u Kaliforniji.
A kako me ovdje ništa ne zadržava,
mislio sam otići na zapad.
To je novo područje, i manje su osjetljivi na imigrante.
Možda bih ja trebao otići na zapad.
Nisi imigrant, pa bi mogao ostati kod kuće.
Idem!
Jo!
Joseph, ne Josephine. -Znam Josepha.
Jako dobro, zapravo.
Ovo je divan instrument.
Tko od vas svira?
Pripadao je mojoj sestri Beth.
Svi pomalo sviramo, ali...
Ali nitko tako dobro kao ona.
Teško je izgubiti sestru.
Žao mi je.
Svirate li vi? -Da.
Bilo bi nam drago da zasvirate.
Ona ne bi htjela da glasovir samo stoji.
Ne želim uvrijediti.
Nećete.
Bilo mi je drago. -I meni. Zbogom.
Bilo mi je zadovoljstvo, g. Bhaer.
Doviđenja, Laurie. -Zbogom.
Hvala vam na svemu. -Bilo mi je drago.
Ako ikad dođeš u Kaliforniju, rado bih te vidio.
Ne znam hoću li, ali hvala ti.
Pa, zbogom.
Zbogom.
Što je?
Zašto me svi tako gledate?
Kakav divan čovjek. Nadam se da će se vratiti.
Bio bi mi izvrstan prijatelj.
Oče, nije došao zbog tebe! -Nije?
Jo, ti ga voliš. -Što?!
Ne, nije tako. -Da, voliš ga!
Nisam tako pametna kao ti, ali jasno to vidim. Voliš ga.
Zar ga ne voli? -Dobri instinkti. Voliš ga.
Nikad te nisam vidjela tako sretnu. Što je drugo ljubav?
Moraš ići za njim. Laurie, pripremi konje. Stići ćemo ga.
Idem i ja. -Ne, ne idem.
Da, ideš. Amy ima pravo. -Tako je!
Nikad ne bih rekao da ću pripremiti kočiju
kako bi Jo trčala za muškarcem.
Seli se u Kaliforniju. -To je izmislio!
Doslovno je tražio od tebe razlog da ostane. -Ali vani kiši.
Nije bitno. Pođi sa mnom.
Moram te urediti. -Jo.
Laurie, ne stoj tu nego pripremi konje! Hvala.
Nikad ne pitaš za moju majku iako znaš da sam je posjetila.
Pretpostavljam da je živa.
Ali ja pitam za tvoju majku.
A ja nemam pojma zašto.
Namjerno ne uviđaš poantu.
To je istina.
Što je? Što žele? -Ne znam.
Oče, hoćeš li ovo izdati? -Što se dogodi "malim ženama"?
Reci da imaš ostatak romana.
Što?
Popravljam ti frizuru.
Stanite. Zaustavite kočiju.
Čekaj! -Zaustavite kočiju!
Stanite. Dobro, idi. Van! -Idi, idi.
Idi! -Jo, tvoja frizura!
Poljubi ga s ljubavlju!
Iskreno, nije mi jasno zašto se nije udala za susjeda.
Zato što se susjed oženio njezinom sestrom.
Da, da. Naravno.
Za koga se ona onda uda? -Ni za koga.
Ne uda se ni za jednoga.
Ne.
Ne! To uopće neće ići.
Cijeli roman govori da se ne želi udati.
Koga briga?
Djevojke žele udaju, a ne dosljednost. -Ne, to nije dobar kraj.
Dobar kraj je onaj koji se prodaje.
Vjerujte mi.
Ako odlučite završiti svoj krasan roman s junakinjom kao usidjelicom,
nitko ga neće kupiti.
Neće biti vrijedan tiskanja.
Brak je oduvijek ekonomski prijedlog, čak i u fikciji.
To je romansa.
Plaćeništvo. -Samo ga tako završite, dobro?
Dobro.
Idi! -Jo, tvoja frizura!
Poljubi ga s ljubavlju! -Idi!
Lijepa si! -Idi, Jo!
Jo!
Ne želim da odeš. Želim da ostaneš.
Doista? -Da.
Nikad ne bih otišao ako želiš da ostanem.
Ne, želim da ostaneš. -Nemam ti što pružiti, Jo.
Nije bitno.
Moje su ruke prazne.
Nisu prazne.
Sviđa mi se.
Romantično je.
Jako dirljivo.
Vrlo emotivno.
Pa, hvala. -To poglavlje možemo nazvati
"Ispod kišobrana".
Dobro je. -Savršeno.
Sad, dolazimo do pitanja ugovora.
Spreman sam vam dati pet posto od tantijema.
Znači, dobivam 5 posto od zarade.
Pet posto od neto zarade, kad odbijem svoju naknadu.
A što je s plaćanjem unaprijed?
Ja sam taj koji riskira tiskanjem romana.
Da, ali roman je moj.
Ako dobro prođe, oboje ćemo zaraditi.
Ako neće, mogu ostati u poslu.
Ja ne dobivam ništa ako ne uspije?
Ne, dat ću vam 500 dolara odmah za autorska prava.
Autorska prava?
To su prava na ponovno tiskanje, takvo što.
Nastavke, likove za druge priče.
To bi moglo nešto vrijediti? -Pa, samo ako bude uspješnica.
Shvaćam. Čini se kao nešto što bih htjela posjedovati.
Niste li rekli da vaša obitelj hitno treba novac?
Jesam, zato sam tražila plaćanje unaprijed.
Ne. Preriskantno je. Platit ću samo autorska prava.
Zadržite svojih 500 dolara, a ja ću autorska prava.
Usto, želim 10 posto od tantijema.
5,5 posto. To je vrlo velikodušno.
Devet posto. -Šest posto, to je sve.
G. Dashwood, ako ću udati svoju junakinju za novac, onda ga mogu i ja dobiti.
6,6 posto.
Dogovoreno.
I ne morate odmah odlučiti o autorskim pravima.
Ne, odlučila sam.
Želim posjedovati svoj roman.
Gdje je ona? -Stigla je!
AKADEMIJA PLUMFIELD 1871.
Hajde!
A sad pokušajte napisati B.
MALE ŽENE
Prijevod titlova: Ines Jurišić