Molim te, ljubavi moja. Molim te, najdraža moja. Nemoj uzrujana bit'.
To greška bijaše. Ne znadoh za njeno stanje. Molim te, ljubavi moja.
Ljubavi moja, preklinjem te...
Oprosti mi, ljubavi moja.
Srećnom ću te učinit'.
Predstavi se?
Vaša Veličanstva, ne bih vam smetao... Da nisam uveren
u važnost reči, koje vam zborit' želim.
Već se naslušah obećanja od takvih čarobnjaka.
I mnoge u metalnu flautu staviste. Srećom, to me ne mori.
Deluješ samouvereno. Šta išteš za to?
Mali čin junaštva i požrtvovanja. -Šta misliš pod tim?
Svako rođenje, smrću je ukaljano.
A smrt je zauzvrat, jedan element rođenja...
Koji čak i nije najtragičniji.
Ne zbori zagonetno, već razumno.
Kraljice, želite začeti bit'?
Svaki novi život, iziskuje jedan izgubljen.
Ravnoteža u svetu se mora održavat'. Razumete li moje reči?
Spremna sam umret', zarad života koji će u meni rasti.
Zborimo o mogućnostima, a ne o uverenjima.
Spremni ste rizik prihvatiti? -Šta nam je činiti?
Morate morsku neman ubiti.
Srce mu izvaditi, a deva ga mora skuvat'.
Al' to sama mora učinit'.
Kraljice, kad' srce pojedete...
Istog časa ćete začeti ostat'.
Gde je ta deva?
Ti, priđi bliže.
I dalje si deva, zar ne? Pođi sa mnom, kraljici si potrebna.
Pust' korak!
Izlazi polako, Vaše Veličanstvo. Izlazi polako.
Šta se zbilo? Šta se zbilo?
ŠESNAEST LETA KASNIJE
Elijase!
Elijase! Gde si, dečače moj?
Stani! Elijase!
Elijase!
Elijase! Elijase!
Vaše Veličanstvo!
Vaše Veličanstvo! -Vaše Veličanstvo!
Koliko ću još tvoju neposlušnost trpet'?
Koliko ti puta moram reć'? Njih dvojica se ne smeju viđat'!
Kad' sledeći put tvoje kopile naumi prići mome čedu.
Na ulicu ću vas izbacit'. Razumeš li moje reči?
Ne gledaj me! Sad' možeš ići.
Šta ona ima s ovim? Šta ona loše učini?
Iskali na meni taj bes mati, al' nju nemoj dirat'.
Odakle ti smelost tako mi se obraćati? Nit' me slušaš, nit' me štuješ.
Znaš ti sine, da viđanje s njim zabranih ti. Priđi mi bliže.
Sine, sada si princ. Ne može ti sluga prijatelj bit'.
Njegovo društvo mi prija mati.
Poput brata mi je, viđaću ga kad' mi duša ište. -Brata, veliš?
Jedino si sa mnom, krvlju vezan. S tvojom mati!
Zbog toga mi poslušnost i poštovanje moraš ukazat'.
Kraljica sam ti, ne zaboravi.
Duguješ mi izvinjenje.
Oprosti mi, mati. -Dođi k meni.
Sine moj...
Vide li vas moje oči opet zajedno, posledice ćete snositi.
Ko pevuši, tako umiljatim glasom?
Ispod kog kamička se skriva do sad'?
Kako je moguće, da te do sad' ne upoznah? Da te nikad ne ugledah?
Koliko ti je leta? Sedamnaest? Osamnaest?
Nemoj ić', ne idi! Ne skrivaj se! Ostan' na sunčevoj svetlosti.
Preklinjem te, napolju ostani, da kraljevu postelju ugreješ.
Sad razborito vidim! Želiš kralja namučiti.
Pa, nek' tako i bude! Nekad, u mnogim ratovima se borih!
Čak i neosvojive tvrđave, na kraju moje postadoše!
Ko to lupa? -Dar vam donosim, od vašega kralja.
Šta je to?
Prelepa je! Dozvoli da je oko vrata stavim, Dora. -Čekaj.
Čekaj! -Dora, molim te... -Ogledalo mi donesi.
Ruke k sebi! -Možda je vratiti trebamo?
Misliš kralju? Ni slučajno.
Od kakve nam je koristi? -Ubavije ćemo bit'. Grešim li?
A ko će to nas videti? Kad zaključane ovde čamimo.
Da vidimo tebe, blesavo moje.
Pogledaj... ja ću je zadržati.
Bože, na počinak krenusmo. -Motri na nas dok spavamo.
Čuvaj nas i utopli u srcu svome.
Ko to lupa?
To sam ja... vaš kralj.
Sviđa li vam se moj dar? Staviste ga oko vrata?
Velikodušno je srce kraljevsko.
Još od ranoga jutra, kad ti čuh glas...
Čeznem od želje za tobom! Pusti me!
Otvori mi vrata, da te mogu videti.
Ima li koga unutra? -Veličanstvo, do zabune dođe...
Razumem... želiš me još većom čežnjom ispuniti, zar ne?
Tako vam Boga, pustite me da vas vidim!
Volite s kraljem šale zbijati? -Šale s vama zbijati?
Nipošto!
Ja sam siroma devojka, nisam dostojna časti koju mi ukazaste.
Časti! Koje časti! Ja sam pasijom vođen.
Otvorite da mogu ući. Da vas ugledam, za Boga miloga!
Dora, šta nam je činiti? -Razmislit' moram.
Ovakvu priliku ne smemo propustit'. Vaše Veličanstvo... -Recite?
Ni zamislit' ne možete, na kakve muke s ponudom mladu devu staviste.
Moje... srce uzburkaste.
Već me nesvest hvata.
Samo vam ovo mogu obećati.
Kroz sedam dana se vratite. I pokazaću vam deo tela
koji ilustruje moju lepotu.
Koji deo tela mi obećavate?
Prst, Vaše Veličanstvo.
Prst, veliš? Prst...
Dogovoreno, jasmine ne procvali, moj orlovi nokte.
Čekaću i vratiću se, da se divim osmom čudu svetskome
tvom ružičastom prstu devojačkom.
Dora, šta nam je činit'? -Plan ćemo skovat'.
Sledeću pesmu ocu komponovah.
I koju mu celim srcem posvećujem.
"Zgrabi čelične rešetke, koje od siline podrhtavaše,
metal se savijat' poče', a okovi iz zida odvaljivat'."
Možeš li preći na deo kad se poljubiše?
"Onda kraljica raširi ruke, na svoje grudi glavu mu spusti,
na krevetu u naručju toplom, pokaza mu blistavo lice."
I Lanselot dobi ono što žele, u naručju joj se istopi,
u umiljatoj igri kad se grli i ljubi.
Ovako zadovoljstvo, istini za volju,
još niko osetio nije, toliku sreću u ljubavi njihovoj."
Vreme nam je ići. -Biste li mi opet pročitali?
Vaše Veličanstvo. -Govori?
Morate na spise potpis stavit'. -Kasnije more.
Žalim, al' čekat' se ne može, ljudi žele isplaćeni bit'.
Svi nekud žure.
Gospodaru i oče, u mojemu dobu trebala bih znat'
muško udvaranje razaznat'.
Spozat' razliku između srca varljivog i zaljubljenog.
Ostanem li u dvoru tvome, mori me da mi srce i misli sami ne obitavaju.
Uskoro, za udaju ćeš taman leta imati.
I zidinama ovim leđa okrenuti. -Pa...
Ako mi oče istinu zboriš, onda mi muža pronađi.
Muža veliš? Za kakvim junakom čezneš kćeri?
Pa... želela bih muža junačkog i snažnog.
I ubavog. -Uveren sam da takav junak postoji, al' strpljiva budi.
Molim te, nemoj zbog sudbe uznemirena bit', koju ne možemo predvidet'.
'Ajmo kćeri gozbu završit'.
Šta te mori čedo moje? -Slabo mi se meso žara nagledalo. -Tako veliš?
Dođi, dođi, dođi...
Tu li si? Gde li si?
Šapu digni. Tapši, tapši.
Trubu drži, 'ajde. Opleti.
Mo'š i bolje, 'ajde, duni.
Na noge digni se. Igraj, igraj.
Igraj, igraj, dođi k meni. Daj trubu.
'Ajde, vrti kolut, vrti. Mešaj, 'ajde, 'ajde.
Kolut spusti, 'ajde. Samo vrti, 'ajde vrti.
Mešaj, vrti, mešaj. 'Ajde, 'ajde. Dosta je junače.
Okreni se, ustani i zagrli me. Publiku pozdravi.
Elijase! Elijase!
Dođi, dečače moj. Priđi k meni.
Odlučit' se ne mogu, koje minđuše za noćas stavit'.
Želiš li majci pomoći? Koje ti lepše izgledaju.
Bi li mi ih na uši stavio?
Kod učenjaka bijaše? -Ranije bijahu.
Mogu li ići? -Slobodan si.
Laku noć mati.
Elijase, u ovo ćeš teško poverovat'. -Šta se zbilo?
Tek što ti iz majčinih odaja izađoh.
Šta veliš? -Nemoj brinut', u odaji joj bijah. Zameni me s tobom.
Ne, to nije moguće. Zbijaš šale sa mnom. -Mislila je da sam ti.
Ja joj u odajama bijah! -Ne zboriš mi lažno? -Očiju mi, istinu zborim.
Tvojim imenom me dozva. -Znaš li šta to znači?
Govori? -Ako možemo mojoj mati oči zamazat'...
Možemo radit' šta nam duša ište. -Objasni more? -Uskoro mi je 18 leta.
I tad' pravo na presto polažem, vladat' na smenu možemo.
Tako veliš, menjati se? -Da. Svakog drugog dana se menjamo? Pristaješ?
Mene, za kralja? -Da. -Zamisli tek radost moje majke.
Možeš radit' šta ti duša ište.
Plemkinjom je učinit, il' neke manje dvore udelit'.
Kao kraljevi nikog slušat' ne moramo. -Možemo joj dat' šta joj duša ište.
Sve. -Bolje ne može bit'! -Al' ovo mora tajna ostat'.
Nego kako! -Osim nas, niko više ne sme znat'.
Ko to lupa? -Tvoja mati. -Momenat!
Tu se sakrij. Džona, ornat moj skini!
Pomozi mi. -Dolazim mati.
Šta si htela?
Ništa... želeh te samo videt'.
Imaš ruke na me.
U utrobi mi samo jednu noć obitava, al' dosta moga nasledi sine.
Ni zamislit' ne možeš, koliko te želeh imati.
Koliko se žrtvovah za te. -Već mi kaziva te reči.
Niko te ko mati volet' neće.
Vidimo se kad svane? -Da.
Vaše Veličanstvo, mirni budite.
Vaše Veličanstvo!
Šta to činiš? Gde to ideš? Džona!
Šta to činiš?
Džona! Zašto odlaziš? -Naređeno mi. -Zašto, zbog čega?
Moram, ne zapitkuj previše. -Ne možeš tek tako otić'.
Odluku donesoh, izbora nemah. U zdravlju ostaj, ne zaboravi me.
Zabranjujem ti! Kralj sam ti, naređujem ti.
Dođi nešto videt'.
Pogledaj.
Svakog prolećnog dana, na izvor ovaj dođi, životni tok mi gledaj.
Ako teče voda bistra, znaćeš da živim u blagostanju i sreći.
Ako teče voda mutna, znaćeš da me zla kob prati.
Ako izvor presuši, onda se na večni počinak spremam.
Crvu mali! Izvora se mani!
Maknite se od drveta toga! Bež'te!
Doro, Dorice...
Stigoh po dogovoru, najdraža moja.
Brojah zore i tamne noći, al' na kraju...
Kralj ti uspe doći. Sada...
Najdraža moja, pokaži mi obećano.
Dora! Dora!
Krasnog li prsta. Tako mekan i nežan je.
K'o cvet mirišljav'.
A sad', srce moje iz nedara, kad mi prst prelepi pokaza...
Pokaži mi ostatak tela, ubavo lice,
sočne usne. I lep vrat da ga ljubit mogu. Preklinjem te!
Ljubazni maniri obavezuje me zahtevat' nešto
što bez izgovora mogu uzet'. Kralj sam ti, ne zaboravi!
Vaše Veličanstvo, gospodaru kraljevski...
Udostojiste se ponizno mi doć', napustivši uzvišene odaje
pred ovaj svinjac kročiste.
Odakle mi smelost da se oglušim o volju velikog kralja.
Šta više, spremna sam vaše prohteve ispunit'.
Za jednu uslugu vas ponizno molim. -Slobodno govori.
U tamnoj noći u postelju ću vam doći.
Sveću ponet' neću, jer srce mi izdržalo ne bi
da me vaše oči nagu vide. -Nek' tako i bude, anđelu ubavi.
Šta god ti duša ište.
Namaži! Ne štedi.
Ček da vidim, kako izgleda. Rukom je zategni.
Drži je.
Odlično mi stoji.
I drugu mi moraš zalepit'. Ne mumlaj, Ima!
Čuvaj nas i utopli u srcu svome.
Za vek i vekova, bdij nad nama... I od zla nas čuvaj.
Straža! Straža!
Vaše Veličanstvo, pozvaste me. -Začepi! Prevari me, veštice!
Kroz prozor je izbacite. -Nemojte!
Kroz prozor je izbacite! Naredbu izvršite, odma'!
Želeste da dođem!
Što to s drveta visiš?
Tvog podsmeha ovo vredno nije. Mojoj se muci smeješ!
Pomozi mi sići! -Tako ću i učinit'.
U toj dobi po drvetu vraga tražiš. -Spusti me, kad te molim.
Boga ti tvoga... sva ta kuknjava.
De, de...
Nemoj suze lit'.
Sad' ću te podojit'.
'Ajde, mleka uzmi...
Tako je...
I ova muka će proć'. Sve bude i prođe.
Vidare! Vidare! Dolaz' brzo, kralju trebaš!
Eto me, stižem. -Vaše Veličanstvo, vidara vam dovedoh!
Do daha ne može doć'. -Koje tegobe imate?
Nemam ja! Nemam ja!
Priđi. -Šta je ovo? -'Ajde!
Pomozi mu more, 'ajde! -Odmah, Vaše Veličanstvo.
Preklinjem te, pomozi mu...
Šta mu je more? -Ne znam o kakvoj je živuljci reč!
Boga mi, ne sluti dobru.
Delaj štogod! -Vaše Veličanstvo...
O, Bože...
Vaše Veličanstvo, nažalost...
Vidare... Ne smeš pisnut' nikom', čemu ti oči noćas svedočiše.
Vaše Veličanstvo... -Nikome more!
Ta boja mi je omiljena. -Sviđa mi se. -Lepo korset grudi ističe.
Nađe li kćeri, nešto po tvom ukusu? -Nađoh, sve 'aljine su prelepe.
Zašto mi ih naruči oče?
Valjda želiš ubava bit' na tvom venčanju, grešim li?
Dakle, ruku mi planiraš dat'? -Nego kako.
Mudro si zborila kćeri. Vreme ti je muža pronaći.
Shvatih da u dvorima besciljno čamiš, al' ovom udajom sveta ćeš videt'.
Zar ti to želja ne bijaše? -Jeste! Al', koga ćeš mi za muža naći?
Pa... bit' će neustrašiviji od najhrabrijeg viteza
čak i mudriji od našeg vidara dvorskog. -Hvala ti oče.
Kazivaj mi ime junačko? -Još ga uvek ne znam kćeri.
Kako to može bit', ne upozna ga oče? -Naravno, pošto si načitana kćeri
ti znaš da se muž princezin kroz turnir mora izabrat'.
Dakle, svojevoljno ga ne mogu izabrat'. Šta ako ga ne zavolim?
Zavolećeš ga kćeri, zavolećeš ga.
Šta više, moguće je da ni prosci test ne prođu.
Šta mi je onda činit'? -Onda će sudba odredit'
da sa starim ocem, još vremena ćeš provesti. Ti si na potezu.
Krmačina koža. -Grešiš.
Sledeći!
Deluje mi odlučno. -Star je za me.
Divlji vepar.
Grešiš.
Čuj ga, divlji vepar... Grešiš. Sledeći!
Oče... -Samo momenat! -Reci? -Prekrati moju radoznalost.
Samo mi reci, čija je to čudnovata koža. -Ni govora, to je zabranjeno.
Nikome pisnut' neću. -Nemoguće tražiš. -Kćer sam ti pobogu!
Dobro, ne mogu ti to uskratit'.
Želiš znat' od koje zveri je ta koža? -Tako je.
To ti je buvina koža.
Nastavit' se može.
Koža džinovske, morske krave. -Žao mi je kćeri.
Grešiš. Sledeći!
Pustite ga... Svi imaju pravo pogađat'.
Oče... -Nemoj brinut'.
Buva.
Šta reče? -More buva!
Kćeri!
Ne čini to! Kćeri!
Nemoj, stani! Preklinjem te, ne skači!
Nikad ne bih rek'o, da će neko pogodit'. Oprosti mi.
Razumem šta te mori. Ne bi mi namera, da tvoju ruku tom čudovištu dam.
Šta mogah učinit'? Čula si moj proglas.
Ne mogu svoju reč pregazit'. Kćeri!
Strpljivo mi čedo budi. Kćeri, možda, možda...
Možda se Božja volja krije iza ove neobične sudbe.
Znam da si strahom ispunjena, al'...
Srce mi veli da ćeš smognut' snage u ovom jadu sreću pronać'. -Sreću?
Smutljive ti reči bijaše!
Srce ti veli? Pa ti srca nemaš oče!
Glas spusti! Zaboravljaš dužnosti i obaveze prema kralju.
Nit' si kralj, nit' si čovek.
Nit' si zver. Zver bar svoje potomstvo voli.
Zaštitit' ga, bar se trudi. Al' ne i ti, ništa ti ne značim oče.
Da me bar mati u kolevci zadavi, nego me u tvom naručju ostavi.
Glas spusti! Sve odluke ispravno donesoh.
Niko ne sme sporit' volju moju, ponajmanje moja kćer!
Nemoj brinut', svoje obaveze ću ispoštovat oče.
Da niko ne bi kaziv'o, da kralj svoju reč pogazi.
Sedi more.
Žao mi je Vaše Veličanstvo, sve živo pretražih. Ne mogu ga naći.
Kako to misliš, ne možeš ga naći?
Vaše Veličanstvo!
Elijase! -Vaše Veličanstvo!
Elijase!
To je on! Vratio se! Fenicia!
Džona je živ, vratio se!
Džona, ljubavi moja! Džona!
Znali smo da ćeš se vratit'.
Ne možeš ni zamislit', koliko već tragamo za tobom!
Koliko me već nema?
Oprosti, osveži mi pamćenje? -Pet dana, pet dana te nema.
Gde sam se uputio? -U šumu.
U šumu veliš, kojim dobrom tamo odoh?
Govori, gde mi je sin? -Traga za svojim prijateljem.
Želeste razdvojit', nerazdvojivo.
Želim da mi se čedo vrati. -Ponoviću reči, koje vam već zborih.
Svaka želja i delovanje, prouzrokovano je istim.
Ko zlo smišlja, zlo mu se vraća.
Al' cena se mora platit'. -Znaš da sam cenu spremna platit'.
Džona!
Džona, čuješ li me?
Džona!
Upomoć! Ovde sam, za pomoću vapim!
Upomoć!
Ovde sam! Pomoz'te mi!
Džona! -Elijase!
Džona, stižem! -Pomozi mi!
Požuri! Pomozi mi! -Nemoj brinut', stižem. -Požuri! O, moj Bože!
Donosim vam poziv, za kraljevo venčanje.
Ko mi ovo šalje? -Buduća kraljica.
Dora...
Ima, Ima! To sam ja.
To sam ja, Dora. Puno si mi nedostajala!
Ima... to sam ja. Tvoja Dora.
Ne znam šta se zbilo, samo zaspah.
Kad se probudih, devojačku kožu dobih. -Kako to misliš?
Ne znam kako, al' devojačku kožu dobih...
Kako si samo ubava.
Mladolika...
Doro... -Od sad', ne moraš o ničem' brinut'.
Ja ću se o tebi starat'. Šta god ti duša ište, tvoje će bit'.
Doro...
Sad' moram ić'. -Nemoj!
Vratiću se k tebi, al' zapamti...
Ovo naša tajna mora ostat'. Nikome ni reči.
Doro, čekaj, čekaj!
Kraljica je sestra moja.
Ne! Nemojte! Uz moju sestru moram ostat'.
Kako da ne, sestra vam je. Morate poći jer zabava prođe i gosti odlaze.
Ja nisam gost, već kraljičina sestra. -Ustaj more! -Neću, ostajem.
Ustani kad kažem! -Slobodan si. -Da, Vaše Veličanstvo. -Želi me izbacit'.
Šta ti rekoh? Stišaj se more. Sećaš se?
To je tajna. -Želim s tobom bit'. -Ne možeš uz mene bit'.
Zar želiš da sve izgubim? -Ne. -Onda moraš otići.
Odlazi! -Želim s tobom ostat'. -Rekoh ti odlazi!
Odlazi!
Doro... možda bih ovde prespavat' mogla. Dozlogrdi mi samoj obitavat'.
Slušaj me, ne možeš ovde ostat', niko te ne sme videt', moraš otić'.
Želim s tobom bit'. -Ne možeš. -Zašto? -Ima, pogledaj se more!
Previše ti je leta. Niko neće poverovat' da smo sestre.
Želim i ja mlada postat'. Čeznem za tim takođe! Kako ti je uspelo?
Već ti rekoh, ne znam. -Ne laži, reci mi! Kako more! -Promenih moju...
Ogulih staru kožu. Dosta više!
Da se mrdnula nisi.
Sunce ti poljubim? Nemoguće! -U redu je... -Zar opet ti!
Straža! Straža! Straža! -Smiri se...
Straža! -Bezopasna je, objasnit' ću. -Govori ko je ona? -Susetka...
Avet se iza toga sakri. Izbacite je! Ko je ona? -Niko brige vredan...
Izbacite je napolje! -Nemoj je povredit', molim te...
Šta mi u odajama radi? S očiju mi je skloni! S očiju mi je skloni!
Ne, nemojte... Moram ostat' uz moju sestru.
Berberine, uslugu ti moram zatražit'? -Kazuj.
Možeš li mi kožu promenit'? I celu me odrat'.
Koji je razlog takvom zahtevu? -Želim opet mlada bit'.
Učinim li to draga... umrećeš.
Mogu ti platit', sestra mi je kraljica. -Kraljica veliš?
Ako je tako, onda...
Prenesi kraljici, da te samu napolje ne sme puštat'.
'Ajde polako, vrati se kući.
Gospodine, gospodine, gospodine...
Gospodine, nešto bih vas pitala.
Pitaj? -Možeš li mi kožu promenit'?
Kožu ti promenit'? -Oderi je s mene celu.
Odrat' se želiš? -Platit' ti mogu. Sestra mi je kraljica.
Evo dokaza gospodine...
Upomoć!
Pomoz'te mi, molim vas! Ogr me ovde zatoči.
Sigurno ste za me čuli, princeza sam. Kraljeva kći, koja je za Ogra udata.
Pomoz'te mi na vašu stranu preći. -Gde je taj Ogr što te zatočenu drži?
U lov ode, al' vratiće se. Moram preći pre nego što se vrati.
Morate mi pomoći, molim vas.
Kako ti pomoći mogu?
Ne mogu, žao mi je.
Ne! Molim vas, nemojte ići!
Ne mogu više ovde ostat'! Ne idi, preklinjem te!
Molim te! Preklinjem te!
Sinove imam, oni te mogu spasit'. Al' do sutra moraš strpljiva bit'.
Ne mogu do sutra čekat'. -Ne boj se, veruj mi. S njima ti se sutra vraćam.
Ne! Molim te, ne idi! Nemoj me ostavit', preklinjem te!
Vajolet!
Mati!
Vajolet!
Vaše Veličanstvo! Vaše Veličanstvo!
Vajolet se vratila! Princeza se vratila!
Vaše Veličanstvo! Kćerka vam se vratila.
Vajolet se u naše dvore vratila.
Dođite je videti, da vam taj kamen sa srca padne.
Vaše Veličanstvo, nemojte ustajat'. Molim vas, Vaše Veličanstvo.
Suviše ste onemoćali.
Vajolet, kćeri!
Donesoh ti glavu muža što mi izabra.
Žao mi je kćeri. Preklinjem te, oprosti mi.
Vajolet...
Tako mi je žao... oprosti mi kćeri.
Vajolet... oprosti mi, kumim te.
Preklinjem te...
Posvećeno novy78 aka Novici Kontiću
Prevod i obrada: Gale
~PRIČA NAD PRIČAMA~