Miller bad mig tage hen til stationen. Det skulle hjælpe.
Han har allerede reddet os én gang, så...
Jeg har givet jer nok problemer. Det er ikke noget nyt.
Jeg må gøre det alene.
Pas på jer selv.
Og tak til jer begge to for... For alt.
I skal ikke følge efter mig.
Det er en ordre.
For satan.
Jeg begynder at tro, der hviler en forbandelse over mig.
Hvorfor?
Fordi det lige er dig, som flyver hen imod et fremmedlegeme sammen med en død fyr?
Ja.
- Du følger dit program, ligesom jeg gør. - Program?
Jeg har altid troet på den fri vilje.
Hvordan kan det så være,
at hver gang, der er totalt kaos et sted i universet,
trækker James Holden på skuldrene og siger:
- "Hvordan havnede jeg her?" - Du forstår at motivere mig.
Du er håbløshedens skytsengel. Du kan ikke løbe fra det.
Kursen er sat. Vi er under indflyvning til Porten.
UNN THOMAS PRINCE OBSERVATIONDÆK
Dr. Volovodov.
- Jeg hørte, at du er metodist. - Ja.
Det er jeg også. Fra Cedar Rapids i Iowa.
- I den nordamerikanske handelszone. - Vi er langt væk hjemmefra.
Ja. Meget langt væk.
Alle mand, gør klar til nul g.
Farten vil være 12.600 kilometer i timen,
30 procent under grænsen.
Jeg har sovet dårligt, lige siden vi fik ordre på at gøre det her.
Overfor dette virker søvn måske også respektløst.
Snarere skræmmende.
Tror du, at Gud ønsker, at vi er her?
Så vidt jeg kan se, nævner skriften ikke det her.
Undskyld mig.
Alle indikatorer giver grønt lys.
Vi rammer Porten om ti, ni...
...otte, syv...
...seks, fem, fire...
...tre, to, en.
Rejsen er afsluttet. Vi er på den anden side af Ringen.
Alle skal indfinde sig.
- Det er utroligt. - Vi må se at få sendt sonder ud.
Kan vi ikke bare nyde det et øjeblik?
Det bør vi nok.
Jeg forventede et ormehul.
- Er det ikke det? - Ormehuller forbinder punkter i rummet.
Det her ligner overhovedet ikke rummet.
Præcis. Det er meget energirigt.
- Vores sensorer bliver oversvømmet. - Det er smukt.
Der er noget i midten.
- Det ligner Ringen. - Det er samme teknologi.
Hvad er de... lilla skær?
Ingen anelse.
Det er sling-shotteren.
Torpedoen.
MCRN's sonde.
I samme bane, med samme afstand.
Hvad er det for et sted?
Hvor fornuftige engle frygter at gå.
Undskyld, pastor.
Rocinante, meld tilbage.
Kom nu, hvorfor siger I ikke noget?
Bælt-båd, her er MCRN Xuesen. Hvad er dit ærinde?
Jeg er på vej hen til Rocinante. Har I kontaktet dem?
Vi har ordre til at pågribe James Holden og hans besætning.
Vi hverken ønsker eller har brug for jeres hjælp.
I kan umuligt tro, at James Holden, som reddede Mars,
er begyndt at skyde mod uskyldige skibe.
Du skal trække dig. Du er blevet advaret. Slut fra Xuesen.
I lige måde.
Røvhul.
Drop Ship One, her er halveskadrillen. Afvent tilladelse.
- De er på vej ind imod midten. - Det må være Holden.
- Det ligner ham. - Han er skør.
- Det kunne man sige. - Fantastisk.
Men jeg tror ikke på, han skød Seung Un ned. Det ligner ikke ham.
- Er du nu også klar til det her? - Hvad mener du?
De ting, Holden gjorde, er grunden til, at du blev genansat.
Det er klart, hvis du er splittet.
Vi har fået ordre på at stoppe ham.
Og det vil jeg gøre.
- Fortæller du mig, hvad det er? - Det finder vi ud af.
Jeg skulle have taget et våben med.
Sikkerhedsniveauet er sænket. Det er den eneste hjælp, du får.
Så er jeg helt tryg.
Og dem her. Vi har fået selskab.
Marsboer.
- De er ikke glade for mig. - Du skaber dig venner overalt, hva'?
- Hvad laver du? - Undgår at blive fanget.
- Rolig. Husk det med døre og hjørner. - Ti nu stille.
Du kan ikke hjælpe mig, hvis du bliver mast. Slap af.
Jeg udøver bare min frie vilje.
Nu er du bare en nar.
Amos. Amos.
Xuesen har sendt en båd. De skal pågribe Holden.
- Så gør vi det også. - Nej.
Om vi så fløj nu,
- ville vi ikke kunne nå det. - De venter os ikke.
- Vi slår til, før de opdager det. - Ja.
Det er smart at angribe en gruppe fra Mars på den måde.
Det er bedre end bare at give op.
Hvordan kan du være så meget som dig selv?
- Synes du ikke, det er langt ud? - Vil du gerne høre mig sige det?
- Jo, det er langt ude. - Tak. Vi er oppe imod overmagten.
Det har vi været, lige siden vi jagtede løver med spidsede pinde.
Men vi er her endnu.
Jeg er helt med. Fremmede væsener, magiske porte.
Naomi leger Bæltbo, Holden er i gang med...
- Jeg aner det ikke. - Heller ikke jeg.
Jeg ville gerne kunne sige, at jeg er bange...
- ...men det er jeg ikke. - Bare lidt?
Ikke siden jeg var fem år.
Jeg ville ønske, jeg kunne leve uden frygt.
Nej.
Det gør du ikke.
Bror, jeg...
Jeg kan ikke lade være med at tænke på, at det snart er slut.
At vi alle sammen dør.
Vi dør.
Nej. Os alle sammen.
Menneskeheden.
Jeg havde en veninde i Baltimore.
Hun sagde, at hvis enden kom,
ville hun tage en flaske og sine to katte, skåle og hoppe ud fra taget.
Med kattene?
Som en skide farao.
Bare rolig. Jeg ville også tage dig med.
Jeg tror, det er et felt, som manipulerer inerti
- i et omfang, vi ikke forstår. - Inerti.
Legemer i bevægelse og hvile?
- Ja. - Man må kunne sige noget sjovt om det.
Men jeg ved ikke hvad.
Torpedoens motor kører, og sonden sender stadig data.
- Er det interessant? - De interne systemer
fungerer stadig, selv om legemerne er standset.
Hvis et legeme overskrider fartgrænsen inde i dette skib,
sker der ikke noget med det.
Lad os afprøve det.
Det kan være, det lilla skær er en slags cyste.
Jeg er ikke med.
Når man får en splint i fingeren, hæver kroppen og isolerer den.
Infektioner kan udvikle cyster.
Det kan være, at den tolker legemerne som en trussel
og isolerer dem på den måde.
Det er umuligt at vide hvorfor. Vi må finde ud af hvordan.
Biologiske modeller hjælper os næppe.
Man bliver nervøs ved tanken om, at den holder øje med os.
Lidt, ja.
Hvad er der?
Den næstkommanderende vil tale med dig.
Er du okay, løjtnant?
Ja.
Vis Rocinantes kurs.
Vis den hurtigste måde at nå frem til den før Xuesen.
IKKE MULIGT
Indrernes forsyningsskibe er kommet for at deltage i festen.
Pyt med det. Vi når midten før dem.
Og så?
Banker vi på?
Pudser den?
Det er ærgerligt, at vi ikke har en chefmaskinist,
som kan bygge sonder.
- Vil du gerne sige noget? - Ja, jeg sagde det.
Vi havde brug for Nagata.
- Det er ikke et slaveskib. - Nej, det er et krigsskib.
- Bæltets først og eneste. - Og jeg er dets kaptajn.
Ja.
Det er du.
Vi har nogle få landbrugsdroner, som kan indsamle jordprøver.
Vi kan omdanne dem til sonder.
En kaptajn skal kende sit skib.
Jeg gentager: Skift kurs,
så du kan komme om bord. Vi gør dig ikke ondt.
James Holden, svar.
- Pis! - Han sænker ikke farten.
- Overhovedet ikke. - Han skal sænke farten,
medmindre han vil flyve gennem den.
- Hvad sker der? - Der kommer måske grønne mænd ud.
- Eller bang. - Forhåbentlig intet.
Må jeg have lov at prøve?
Værsgo.
Holden, det er Bobbie Draper.
Er det?
Ja, det er mig.
Du skal sænke farten.
Hold nu kæft, jeg prøver... Undskyld, det var ikke til dig.
- Taler du med andre? -Hvad? Nej.
Eller jo. På en anden kanal.
- Klap nu i...! - Hvem snakker du med?
Aber og mikrobølger?
Holden, er du okay?
- Præcis... - Holden.
Sænk farten og lad os hente dig.
- Vent nu... - Vi vil lytte til dig.
Jeg skød det ikke ned. Alex og Amos er også uskyldige.
- Jeg løber nu. - Prøv igen.
- Han har spærret for os. - Lød han fornuftig?
Ikke helt.
Nej. Det gjorde han ikke.
Jeg er enig.
Han er knækket.
Alle kan knækkes. Han er nok ikke den eneste i det her gudsforladte sted.
Hvad venter du på?
Hvad er der derinde?
Bare ting. Sagens næste spor.
Ved du, hvad sagen er?
Jo da. Det er...
Vi finder arkivrummet. Og så læser vi mapperne.
Og så... ser vi, hvad der er hvad?
Sig, hvad det er, så fortsætter jeg.
Sommetider... ved jeg mere, end jeg kan rumme.
Der var engang noget her, en masse.
En civilisation. For flere milliarder år siden.
Men nu er der kun en masse lukkede døre
og nogle lamper tilbage.
- Hvad gør vi? - Vi dirker låsene op.
- De nærmer sig. - Kan du ikke stoppe dem?
- Stationen kan stoppe dem. - Nej, lad være med det.
Så fortsæt.
Jules-Pierre Maos projekt skabte kaos.
Protomolekylet havde nær udslettet Jorden og Mars,
og du havde indflydelse på det. Og det førte dig til Ringen.
- Hvad tænker du om det? -At jeg har lyst til en donut.
KURSÆNDRING REGISTRERET
Vis mig Rocinantes kurs.
Hvis jeg tog en båd, kunne jeg så nå frem før marsboerne?
IKKE MULIGT
I hvor stor radius vil alt dø, hvis Rocinantes reaktor når kritisk masse?
Bossmang.
- Ja, Harari? - Jeg bryder ikke om det, Drummer sagde,
og måden, hun sagde det på.
Kaptajnen kan lede sit skib, som hun vil.
Det burde være Dem.
Træd varsomt, min dreng.
De var bossmang, før halvdelen af beltalowda blev født.
Ja, det er rigtigt.
Jeg har drukket ægte whisky af en FN-admirals krus
for så at sænke hendes skib.
Jeg har fløjet forbi en kampgruppe fra Mars, uden de opdagede mig.
Jeg har set venner ånde i vakuum...
...og mit eneste barn brænde.
Så når jeg siger, du skal træde varsomt, så gør du klogt i at tie stille.
Er det en maskine?
Ja.
- Du skal gøre noget for mig senere. - Hvad kan jeg, som du ikke kan?
Du kan hjælpe mig med at tænde for systemet.
Jeg troede, at du var koblet på det.
Ja, men ikke arkivet. Det er låst.
Så du kan dreje nøglen.
- Hvad skal du med mig? - Du findes.
- Derfor. - Du virker virkelig.
Okay.
Du har et par hundrede milliarder hjerneceller.
Du har flere synapser, end der er stjerner.
Du er en avanceret håndterminal med en masse knapper.
Når jeg trykker på et par billioner af dem, så snakker du med Miller.
- Hans stemme, hans tøj. - Plus en hat.
Den er jeg glad for.
Og... det er mig, der trykker på knapperne.
- En tryllekunst. - Ligesom hele din virkelighed.
- Det er bare nogle andre knapper. - Måske er jeg en illusion for dig.
Jeg prøver at gøre det simpelt.
Regning, amøbe.
Abe, Mozart.
- Man skal vælge en. - Jeg mener ikke, de er modstridende.
Min far sagde, at Gud gav os to tekster: Skriften og skabelsesberetningen.
Og hvis de virker modstridende,
er det, fordi vi endnu ikke har forstået dem.
- Det er meget oplyst. - Det er fra før Oplysningstiden.
Det viste sig, at han citerede Augustin.
Undskyld mig.
Beklager, men jeg vil bede om en tjeneste.
Der er en, der er gået bort. Du har den samme tro.
- Vil du sige et par ord? - Naturligvis. Hvem er det?
Løjtnant Jordaan Nemeroff.
Hvad skete der?
Han kom til at affyre sit våben.
Mange tak.
Det er frygteligt.
Det er en frygtelig eufemisme.
Jeg må gå.
NØDLUFTSLUSE TIL BLISTER
Forsyningen.
- Jeg skal bruge en beskyttelsesdragt. -Årsag?
En luge, der binder. Den skal skæres op. Jeg hedder Koh Melba.
Modtaget. Jeg tjekker din kontrakt.
Beklager, det har du ikke tilladelse til. Du skal tale med en...
Men jeg kendte ham ikke, da han levede... Nej.
Undskyld, at jeg smuttede. Vi har ikke adgang til noget.
Havde jeg bare vidst, at afpresning var så møjsommelig.
Du ser dyster ud. Hvem er død?
Så for den. Er der en, der er død?
En officer, som prøvede at komme i snak med mig. Han var... bange.
Og jeg var så...
Jeg... ignorerede ham.
Han tog sit liv.
Det gør mig da ondt.
Det er ikke din skyld.
Han tryglede om hjælp...
...og jeg var for optaget.
Det er forståeligt. Vi blev i den grad forstyrret.
Jeg skulle have tænkt på, hvorfor jeg er her.
- Hvad mener du? - Jeg er præst, ikke forsker.
Fysik, biologi, fremmede artefakter. Jeg vil vide alt om dem, men...
...det er ikke mit job.
- Du er her ikke for at lovprise Gud. - Jeg skal tale med folk.
Jeg skal trøste. Jeg skal sidde hos folk, når de er bange, når de sørger.
Det er en præsts opgave.
Undskyld.
Clarissa?
Porten åbnede sig, da Holden var tæt på overfladen.
- Han styrer måske... - Det tror du ikke selv på.
Den åbnede sig. Du så det selv.
Jeg ved ikke, hvad han vil, men han går næppe frivilligt med.
Flyv os tættest muligt på porten.
- Uden at passere den. - Det siger du ikke?
Modtaget. En kort opbremsning. Gør jer klar til høje g, marinere.
På med hjelmene.
HØJEKSPLOSIV GRANAT
Jeg kendte ikke Jordaan
lige så godt som jer, som var hans kollegaer og boede sammen med ham..
Jeg talte kun med han få gange.
Og jeg er ked af... at jeg ikke kendte ham bedre.
I forbindelse med rejsen spurgte Jordaan mig,
om jeg troede, at Gud var med os.
Men jeg kendte ikke svaret...
Det gør jeg stadig ikke.
Men jeg tror, at Gud ønsker, at vi er sammen.
At vi passer på hinanden.
"Hvor to eller tre er forsamlet i mit navn, dér er jeg midt iblandt dem."
Vi kender ikke alle de byrder, Jordaan bar på.
Han er ikke længere iblandt os.
Men... vi kan mindes ham...
...og de byrder, vi alle sammen bærer på. Og...
Vi kan behandle hinanden pænt. Ræk ud efter dem, der har brug for det.
Det vil øge vores glæde og mindske vores smerte...
...og det vil ære Jordaan.
Tak.
Tusind tak.
Tak.
Naturligvis.
- Jeg ventede ikke at se dig. - Heller ikke jeg.
Tak, fordi du kom.
Du er god til at tale til folk, som er kede af det.
Du virker fraværende.
- Jeg så en, som ikke ville ses. - Jeg er ikke med.
Da Mao blev statens fjende, røg hele familien med i faldet.
Aktiverne blev indefrosset.
Flere fra familien blev arresteret og afhørt.
- Det har jeg hørt. - Enkelte slap væk.
Der gik rygter om, at de skjulte sig i Solsystemets fjerneste afkroge.
Tror du, at en af dem er her? Er du sikker?
Ja, jeg er sikker.
Maos datter Clarissa, forklædt som servicetekniker.
Jeg ville tilkalde vagterne, men jeg har haft omgået hende lidt.
Vores fædre er to alen af et stykke.
Hvis hun er på flugt på grund af ham, vil jeg ikke gøre det værre.
- Vil du tale med hende? - Synes du, jeg skal det?
Du skal gøre det, du finder rigtigt. Stol på din egen dømmekraft.
Du kender mig tydeligvis ikke ret godt.
Sænk hellere farten nu.
Det føles som en g.
Det var så lidt.
Her er også atmosfære.
Af med hatten. Vis lidt respekt.
Ellers tak.
Det er det, du skal gøre.
Fuldend det kredsløb.
Hvad sker der så?
Så opklarer vi sagen.
Eller også... får vi måske bare et nyt spor.
Hvad?
Tik tak, tik tak.
Fuldend det.
Er Miller derinde?
Eller er det bare protomolekylet, der trykker...?
- Tiden løber. - Det er ikke svar nok.
Da Miller var på Eros, kunne han mærke Julie.
- Det har intet med Julie at gøre. - Narrøv.
Det kan jo være, at det dræber alle dem, jeg elsker.
De mennesker, hun døde for at redde.
Uden risiko ingen belønning.
I døde sammen.
Men hun var allerede død, ikke?
Hun følte ikke længere smerte, men det gjorde du.
Tog det livet af dig?
Ødelagde det dig et atom ad gangen?
Eller brændte du?
Miller?
Miller!
Kaptajn.
Holder du opsyn med mig?
Du har været her i nogen tid.
Jeg bliver, indtil jeg kan beherske mig.
Men jeg får meget fra hånden.
Jeg skylder dig tak.
Jeg forstår godt, hvorfor du lod Nagata gå.
Hvis min chefmaskinist hellere ville væk,
ville jeg også hellere være foruden.
Men hun var din ven.
Det er hun stadig.
Jeg behandlede mine venner hårdere og mere barskt
for at vise besætningen, at jeg ingen yndlinge havde.
Selv om jeg havde det.
Du kan bare ikke lade være med at give mig råd, hva'?
Jeg prøver at hjælpe.
Og dog råbte du ad mig foran besætning.
Det kunne jeg have gjort bedre.
Du gjorde det, du havde til hensigt. Du lod dem høre det.
Og da jeg var gået, lovpriste du mig garanteret.
Fortalte dem, at man skal respektere sin kaptajn.
Så når du tager over,
ved de, at det var, fordi du ikke havde andet valg.
Vi har et problem. Det må vi se at få løst.
Ellers hvad?
LÅST
Clarissa?
Det er Tilly.
Tilly Fagan. Jeg var din søster Julies veninde. Lidt.
Du forveksler mig med en anden.
Nej.
Hvordan fandt du mig?
Der er ikke mange civile om bord. Det var ikke så svært.
Jeg vil hjælpe dig.
- Hjælpe mig? - Med at rette misforståelser.
Du kan tale med min advokat. Din fars gerninger
- har intet med dig at gøre. - Det er Holden. Han må bøde for det.
Hvad der end skete, er der ingen grund til, at du skal lide under det.
Julie fortalte mig en skør historie for børn.
Hun sagde...
...at når et barn dør... tager en engel dets hånd
og falder... halvdelen af vejen,
så det... ikke bliver bange.
Jeg prøvede at være englen.
Men jeg var... virkelig bange.
Så... hun holdt min hånd.
Og jeg sagde:
Hvis du falder...
...bliver det ikke kun halvdelen af vejen.
Det er godt at se dig, Miller.
Holden.
- Holden, bliv stående. - Du bliver stående.
- Kom væk. Du skal ikke komme noget til. - Vi vil bare snakke med dig.
- Det var ikke mig. - Det har jeg heller aldrig troet.
- Kom med, så finder vi ud af det. - Det kan jeg ikke.
Jeg må gøre det her. Du må stole på mig.
Tænk på Amos og Alex.
Tænk på Naomi.
- Du bringer dem i fare. - Hvis du holder af dem, så kom med os.
- Stå stille, eller vi skyder. - Holden.
Den vil os ikke ondt.
Hvad fanden...?
Granat!
Det er nu eller aldrig.
Fuldend det.