Mitt namn är Barry Allen och jag är världens snabbaste man.
För resten av världen, är jag kriminaltekniker,
men i hemlighet, med hjälp av mina vänner på STAR Labs,
bekämpar jag brott och söker andra metamänniskor som jag.
Men jag gick vilse i tiden.
Mina vänner gav allt de hade för att få hem mig.
Och det öppnade upp världen för nya hot.
Och jag är den enda som är snabb nog att stoppa dem.
Jag är Flash.
Tidigare på...
Inget spöke. Jag är Leo Snart från Värld-X.
- Jag har inte gjort nåt! - Jag förstår.
Men din radioaktivitet är farlig.
Du är en del av vårt team.
Det är min kropp som DeVoe försöker ta.
Nu ska du dö för mig.
Smält.
- Killer Frost... - Är borta.
Min nya värdkropp har en underordnad fördel.
Mörk materia utsugen ur rummet
där dr Wells laddade sin falska huva.
Maximal kapacitet nu!
Igen.
Dr Wells, sannolikheten för en annan slutsats är extremt liten.
- Kör det igen. - Ja, dr Wells.
Samma resultat, dr Wells.
Den stora infusionen av mörk materia i ditt neurala system
har stängt av den del av hjärnan
där allmän intelligens och verkställande funktioner sker.
Min förmåga att behandla information försämras.
Jag förlorar min intelligens.
Snart kommer du att behöva lära om
allt du lärt dig.
Går det att använda tankehuvan för att vända processen?
Osannolikt, dr Wells.
Din tankehuva och den mörka materien är vad som orsakat det.
- Jag försökte begränsa... - Jag vet!
Gideon, hur lång tid har jag på mig innan allt jag vet
försvinner?
Det har bara gått ett par veckor sen han dog,
men det känns fortfarande inte verkligt.
Hur nära stod du Ralph?
Vi började komma varandra nära.
Det tog mig ett tag
att ignorera det jag ogillade när vi först träffades,
men efter ett tag
upptäckte jag vilken fin kille han var.
Jag började se hjälten han blev.
Anser du honom vara en hjälte?
Ja, det gör jag.
Och du, Barry? Hur känns det?
Bra, jag tar mig igenom det.
Så du stod inte lika nära honom som Iris gjorde?
Nej, ungefär samma skulle jag säga.
De har arbetat ihop.
Ja.
Har du accepterat hans bortgång?
Jag har mött mycket död i mitt liv.
Ja, det har du.
Din mor, far, Eddie, Ronnie. H.R.
Har Ralphs död påverkat dig alls?
Jag har nog lärt mig handskas med döden,
så det påverkar mig inte lika mycket längre.
Okej, vi återupptar det här senare.
Ja.
- Samma tid nästa vecka? - Eller tidigare, om ni behöver.
Barry, sorg är en komplex känsla,
som har ett eget liv.
Det är inget man blir bättre på.
Törstig, min älskade?
Är du lycklig?
Mer än på länge, min älskade.
För din återkomst.
- Jag har aldrig lämnat dig, Marlize. - Det kändes så.
Det är förbi nu.
Alla våra uppoffringar, vårt engagemang och våra planer,
allt är som det var och mer.
Din metaboliska process har inte försämrats
sedan din senaste transferens.
Mina tankar, mina förmågor, de elasticerade cellerna
kan hålla ännu en buss full av metamänniskors krafter,
och jag skulle ändå inte påverkas.
Det låter lugnande, Clifford.
Du behöver fokusera på vad som kommer härnäst.
- Börjar vi idag? - Ja.
Men vi har tid, min älskade.
Kan vi inte vara tillsammans som man och fru?
- Jag tycker... - Det är ditt första misstag.
Lämna tänkandet åt mig.
Sluta! Det är ingen idé.
- Den fungerar inte. - Det vet jag inte.
Jag vet. Det var jag som bar den på huvudet.
Det hjälpte dig att vinna mark med DeVoe, eller hur?
Kartlägga fickdimensionerna, bygga Scepter.
Vi hindrade dig att använda den när vi behövde den som mest,
när Ralph blev...
Vi trodde att du var beroende.
Vi borde inte ha stoppat dig. Vi hade fel.
Det är inte... Ni hade inte fel.
Jag var beroende.
Jag var dum, när jag tänker efter.
Jag är ju egentligen ganska smart.
Hur mycket smartare gör intelligensförstärkaren mig?
10 %? Vi anser nog båda
att DeVoe är minst dubbelt så smart.
Då kanske jag också borde bära den.
Okej, nej.
Den fungerar aldrig på dig för jag designade den
att stimulera mina hjärnvågor, inte dina.
- Mina hjärnsynapser, okej? - Harry!
Jag tycker att vi bygger en andra tankehuva.
- Intelligensförstärkare. - Åt mig.
- Åt dig? - Ja.
Tänk efter. Två huvuden är bättre än ett.
Dina idéer, mina idéer, sätt ihop dem, vi kombinerar dem,
vi bygger vidare på varandras idéer... Harry, med två huvor...
Med två huvor kan vi ta DeVoe.
Okej, sätt igång.
Smält.
Något nytt?
Inga tecken på DeVoe.
Jag menade dig.
Nej, inga cold-signaturer någonstans i staden.
Killer Frost finns ingenstans.
Det stämmer inte. DeVoe skapade alla bussmetas av en anledning.
Han var ointresserad av Barrys krafter,
eller Ciscos, eller någon meta i Iron Heights,
så jag vet inte varför han plötsligt vill ha din.
Alla såg vad som hände. När DeVoe rörde mig försvann krafterna.
Det måste vara han.
DeVoe?
Satelliten har fått in tre olika fickdimensionsöppningar
i Keystone. Det är...
Vi två, vi åker.
Vänta, de stängde precis.
Vad?
Fel koordinater. Han kanske begick ett misstag.
Han begår inte misstag. Han vill bara ha något i Keystone.
Tracy Brands labb. Han är ute efter Fallout.
Okej, ring Tracy, säg att vi ska hämta Borman.
Vänta, för att göra vad?
För att ta honom någon annanstans.
Vi kan inte ta hit honom.
Vi kan inte förvara hans Fallout.
Tracy har knappt kunnat hålla kvar hans krafter.
Han är en kärnladdning som väntar på att explodera,
och jag vet inte hur det är med dig, men jag
har haft nog med atombomber i år.
Om vi kan lugna honom kan vi ta honom någonstans säkert.
Och Snarts frysvapen?
Jag har en prototyp, men att förändra den efter våra behov
- skulle ta minst en dag. - Den tiden har vi inte.
DeVoe kommer för att hämta honom.
DeVoe vet allt vi gör. Vi måste göra något
som han inte upptäcker.
Hur ska vi hitta ett sätt att lugna ner Borman
och ta honom någonstans DeVoe inte känner till,
och med en plan han inte anar?
Ring Lyla och hör om ARGUS har något utanför nätet.
Okej, men även om de har det, vad ska vi göra
med de två andra problemen?
VÄRLD-X
Kriget är slut. De onda pojkarna och flickorna förlorade.
Naziregimen har nedmonterats.
Rebellerna har makten.
Varför lämnar du inte över dig själv?
Låt oss slippa katt och råtta-leken.
Hitta någon ny missriktad orsak att vara arg på.
Inte ikväll.
Jag ska slåss tills var och en av er
möter samma öde som mina bröder och systrar.
Din tajming är oslagbar.
Vi behöver din hjälp på vår jord.
Jag är upptagen just nu.
Med att dö?
Det har du rätt i.
Så ni försöker stoppa någon som tror att han är smartare än alla
och hans beundrare-älskare,
som är fast besluten att utöva ondska till varje pris?
Det är min grej.
Förutom att DeVoe faktiskt är smartare än alla.
Han skapade 12 metamänniskor bara för att stjäla deras krafter,
och lämnade alla att dö.
Inklusive Ralph Dibny, som var en teammedlem.
Jag är ledsen, det är tufft.
Alla dödsfallen har varit tuffa. Men glöm det just nu.
Vi måste fokusera, så att DeVoe inte vet vad vi gör,
och vi får chansen att rädda Borman.
Det är därför vi vände oss till dig.
Jag förstår. Jag är öppensinnad nog
för att ta DeVoe på sängen.
Det, och vi behöver ditt frysvapen.
Till vad?
Vi jobbar på att modifiera en strålningshazmatdräkt
för att reglera hans kroppstemperatur
och hindra honom att detonera under transporten.
Frysvapnet skulle vara vår backup.
Det måste vara happy hour. Jag är med två-för-en.
Din kyliga vän då? Vill inte hon ha lite kul?
- Hon är borta. - Så synd.
Ni har mig i ett dygn, inte en minut längre.
Vänta, varför inte?
För att jag tänkte att jag skulle göra en hederlig man av Ray imorgon.
Ska ni gifta er? Så roligt.
Jag tänkte att om ni två klarar det, så gör vi det också.
- Vad? - Alltså, vi...
Jag retas. Vart ska vi flytta honom?
ARGUS har en lokal i New Brighton,
high tech, hög säkerhet. Han är säker där.
Hur länge tills du är klar med dräkten?
Några fler ändringar.
Okej, jag ringer pappa och berättar planen.
- Hej. - Hej.
- Är det allt? Klar? - Ja.
Sanningen är den att den första var svårast.
Den här följer bara planen...
Precis. Vi testar den.
Okej.
Här. Sätt dig.
Då så.
Jag litar på dig.
Jag vet.
Nu kör vi.
Kontakt etablerad.
- Det kittlar. - Ja.
Det känns som mitt balsam.
Det är din synapsaktivitet som intensifieras.
Det kan man säga, det är ett party i min hjärna.
Jag förstår varför du gillar den så mycket.
Jag känner neuronerna avfyras. Okej.
Pikachu!
- Harry! - Ja.
Det som hände var troligen en hyperlimitervalv som...
- Prometium-jondioder. - Jondioder.
Laddade du huvan för starkt?
Ja, vi laddade för mycket. Synd. Vi försökte i alla fall.
Hur fan har du fått tag i prometium-jondioder?
På mitt labb.
I min värld hade jag dem, men jag har tyvärr slut.
Vi har inga här. De skulle ta veckor att hitta.
Vet du vad, vi lägger in en order,
och ser om vi kan komma på något annat.
Precis.
Jag ser att vår skrämseltaktik fungerade.
De kommer att flytta på tillgången som du förutsåg.
Ja, men tyvärr inte till den plats jag förutsåg.
Vad är det här?
Din favoritklänning.
Och du väljer att ha den på dig nu?
För dig, min älskade.
Vad jag vill är att du förstår
allvaret i ditt företag.
Att rätta till den felaktiga riktning mänskligheten har tagit.
Jag tänkte bara...
Du ser, du tänkte igen,
vilket har lett dig till denna triviala tanke.
Gå nu och byt om till något lämpligare.
Din roll från och med nu och tills upplysningen har skett
är som min tekniker.
Låt mig vara nu, så att jag tänka ut ett sätt att motivera Team Flash
att leverera vårt byte till det ursprungliga målet.
Jag tror att vi ska ta väg 14.
Det är så lantligt som det kan bli. Och det är på väg mot New Brighton.
Bästa sättet att få Fallout i säkerhet.
Det låter som en plan, Barry. Du vet vad jag tycker om planer.
Ja.
Den här var din teammedlem, va? Ralph Dibny.
Ja. Förlängda mannen.
Förlängda mannen.
Jag minns inte någon med det namnet som slogs
- mot nazisterna. - Nej, han var inte redo.
En nybörjarhjälte.
- Så du lärde upp honom? - Så mycket jag kunde. Ja.
Det är svårare när någon man varit mentor åt dör.
Och ändå verkar du okej.
Med tanke på att det hände för bara några dagar sedan.
Jag är okej, jag försöker bara göra det jag måste.
- Jag försöker slutföra min uppgift. - Är det vad du gör?
Vet du hur många rebeller vi har förlorat genom åren,
genom att försöka besegra nazistjävlarna?
- Oräkneliga, säkert. - Inte oräkneliga.
Räknade. 18 322,
3 679 var under mitt kommando.
Jag känner tyngden av deras död än,
så många år efteråt.
Leo...
Jag insåg att för att fortsätta leda
och vara klar i huvudet, måste jag sörja dem.
Så jag sörjde var och en av dem.
Barry, vill du ha min hjälp att flytta en metamänsklig atombomb,
som något geni med nästan alla metakrafter här, är ute efter,
så ska jag göra vad jag kan.
Så länge ditt huvud sitter där det ska,
för om jag dör före Ray och gifter mig kommer Ray att döda mig.
Dräkten är klar.
Och Fallout är redo på Tracys labb.
Vi tar oss till Keystone. Är du okej?
- Jadå. - Då hämtar vi honom.
Metamänsklig atombomb.
Och Fallout är redo på Tracys labb.
Vi sticker till Keystone.
Då hämtar vi vår man.
Ja, det gör vi.
En atombomb är trots allt en hemsk sak att göra sig av med.
Säger du åt mig att jag måste ha den här på mig hela tiden?
Titta, kostymen skyddar oss från dig,
så att vi kan skydda dig från den
som försöker jaga dig.
Men varför är han ute efter mig?
Ärligt talat, Neil, vi vet inte. Men vi vill veta lika mycket som du.
Och vi kommer att få veta.
Du har räddat mig en gång, Flash, jag litar på att du gör det igen.
Vad är det där?
Jag vispade ihop en blandning av atomiserad DTPI och potassiumjodid.
Det bör genomskölja våra sköldkörtlar med icke-radioaktivt jod
så att om vår skyddsdräkt inte funkar
bör det ge lite skydd mot strålning.
Lite skydd? Vilken vag försäkran.
- Hur länge kommer det att vara? - Två till tre timmar.
Då är det bäst du sätter fart.
Okej, vi går igenom planen en gång till.
Jag springer framför lastbilen och kollar vägen
- ifall problem dyker upp. - Precis.
Jag är på STAR Labs och spårar alla fickdimensioner längs vägen.
Och jag är i lastbilen med Neil och håller koll på honom.
Han är med mig ifall vår massförstörelsemeta här
flippar ut. Inget ont menat.
Och jag kör och läser alla böner
som Cecile har lärt mig.
Jag kanske gör detsamma.
Hörni, jag vet att DeVoe har gått hårt åt oss,
men låt oss försöka glömma vad han har tagit ifrån oss
och fokusera på att ta något från honom,
genom att föra Neil i säkerhet till ARGUS.
Gör vi det kommer vad DeVoe än planerat att rasa samman.
Vinner vi det här har vi vunnit hela kriget.
Lyssna. Vi måste vara fokuserade.
Vi är säkra här ute.
- Jag vet vad det handlade om. - Det var ett bra tal, Barry.
Jag ville att du hörde det, inte gav det.
Vad ska det betyda?
Konfronterar du inte dina känslor så påminner de dig.
Allt klart från min sida.
Det finns ingen aktivitet i någon fickdimension där.
Vägarna ser bra ut också. Joe?
Ja, riggen är säker.
- Caitlin? - I god form. Hjärtat slår regelbundet.
I Värld-X säger vi: "Skrattar man högt,
"ska man också dela med sig av skämtet."
En sidoeffekt av att bo i en värld där glädje är sällsynt.
Det är en notis från Killer Frost.
Det är så vi pratar, eller pratade.
"Hade sönder termostaten igen. Jag tror att den hatar mig."
Gulligt. Saknar du henne?
Det är inte bara det.
Vi hade börjat komma varandra närmare den senaste tiden.
Jag vet hur galet det låter,
med tanke på att vi pratar om någon
som faktiskt har levt inuti mig.
Jag är i en annan värld och transporterar en mänsklig bomb.
Med ett sällskap som bokstavligen kan springa tillbaka till framtiden.
Din historia är det minst galna jag har hört på hela dagen.
En sak är säker. Jag kommer att sakna meddelandena.
Alter ego eller inte, det är okej att sakna de döda.
Hur är det med honom?
Bra, han verkar stabil.
Jag gav honom lugnande, det tycks fungera.
Bra, vi är nästan framme.
Jag ser fickdimensionsaktivitet.
Pappa?
Vi sitter fast.
Dörrarna är olåsta, men de väger ett ton.
- Iris? - Iris?
- Pappa? - Radion är utslagen. Det är DeVoe.
Är han här?
Mr Allen,
du är som vanligt ett steg efter mig.
Ja, ordlekar. Ni Värld-1-skurkar är verkligen roliga.
Du anar inte, mr Snart.
Du tar inte Fallout.
Jag kan, och jag ska.
Om inte nu, så efter er topphemliga överföring till ARGUS.
Jag vet.
Minns du?
Bra. Då behöver jag inte känna mig skyldig.
Det lugnade sig snabbt.
De minimala ljudvågorna från din leksaksgrej
är för svaga för min nya kropp.
Vilken gåva mr Dibny kom med.
Det var väl en gåva på ett sätt, eller hur, nybörjaren?
Barry.
Varför är du så plågad, mr Allen?
Låt mig lätta din smärta.
Nu räcker det. Jag sticker.
Nej, du måste stanna här, och lugna dig!
Neil, vänta!
Lyssna ordentligt på mig,
så jag slipper höja rösten.
Lastbilen är nu min.
Vi kan inte hitta Joe och Caitlin,
inte ens genom att spåra Fallout.
Hazmatdräkten döljer hans strålningssignatur.
Så satelliterna hittar honom inte ens, såvida han inte hettas upp.
Vad vet du om Laurel Lances dubbelgångare?
Varför jagade hon dig?
Det var Siren-X. Allt som är kvar av Reichsmen.
En elitmördare som blivit galen, och hon är obeveklig.
Hon gillade Dark Arrow. Obesvarat.
Så hon är inte så glad över dem som orsakade hans död,
inklusive det här sällskapet.
Har hon samma krafter som Black Siren?
Värld-2:s Laurel Lance.
- Värld-1:s Laurel Lance då? - Hon dog.
Hon var den andra Black Canary efter sin syster.
Som också dog och kom tillbaka, men som White Canary,
- Cisco. - Det är komplicerat.
Precis. Dubbelgångarförvirring åsido, Siren-X har mitt vapen och en atombomb.
Och hennes hämndlystnad hindrar henne inte att använda dem
mot mig, eller er allihop nu.
- Är det säkert att du är okej? - Jadå.
Jag är bara lite orolig. Det verkade som
att hon tog över där ute.
Inte alls. Hon överrumplade mig bara.
Men vad spelar det för roll nu?
Vi vet ju inte ens var Joe och Caitlin är?
Du Cisco, kan du kolla om Harry har någon idé?
- Håller på. - Kolla satelliterna
som en hök.
Leo, vad var det som hände där ute?
Bara en vanlig dödlig strid
mellan två metamänniskor från flera världar.
Leonard.
- Jag går och pratar med honom. - Tack.
Var är det?
Ramon, vad gör du?
En nazist-Laurel Lance har precis kidnappat Caitlin och Joe.
Vi måste få den här att fungera nu.
Det kan vi inte.
Jag har fortfarande ingen ersättning för...
- Var har du fått den ifrån? - Jag hittade den
i en av kuberna Gypsy skickade mig.
Så smart av dig. Vet du, Ramon, det fungerar inte ändå.
- Det kommer inte att gå. - Varför?
För att det inte fungerar, okej? Du ödslar tid.
För att jag säger det!
- Tja, i så fall... - Lyssna, Ramon.
- Våra vänners liv är i fara. - Gör det inte...
Jag vet inte hur du tänker,
men om du inte hjälper mig...
Vad...
Varför gjorde du så?
För att skydda dig.
Gjorde huvan det?
Och mörk materia.
Du använde mörk materia.
Jag använde mörk materia. Ramon, det var enda sättet.
Det enda sättet att göra vad, fräta bort dina synapser?
Harry, du lovade.
Jag vet att jag lovade dig.
Herregud.
Harry, hur kunde du vara så dum?
För att jag kände mig dum.
Nu känner alla sig dumma!
Ja! Men du är Vibe, Allen är Flash, men vem är jag?
Mitt enda jobb är att vara smartare
än alla skurkar som vill skada det här teamet,
och utan det är jag ingenting.
Jag håller på att förlora den del av mig som är av värde för teamet,
den enda del som betyder något, och ja, jag förstörde huvan.
Så att du inte skulle upprepa samma misstag.
- Det här borde inte ske. - Du har kanske beräknat fel.
Jag beräknade alltihop.
Flashs inblandning med bussmetas.
Anlitandet av Snarts dubbelgångare.
Även Värld-X banshees ankomst.
Varje händelse inträffade precis som jag förutsett,
förutom slutresultatet!
Skulle du besegra Siren-X?
Nej.
Flash skulle göra det, men Barry Allen bara stod där.
Och nu har jag förlorat min enda atommeta.
Eftersom Flash misslyckades!
Varför misslyckades han?
Det kanske fanns aspekter ni inte tog med i beräkningen.
Som jag redan har förklarat finns inga variabler
utöver min undersökning.
Också mindre tydliga.
Sist Barry Allen såg dig
dödade du hans bästa vän.
Och nu ser han dig och stannar upp. Du ser det inte.
Du kan beräkna nära nog infinita utfall i flera världar,
men du kan inte veta hur någon känner.
Vad såg du där ute, Barry?
- När du stelnade? - Ingenting.
Du fick två av dina teammedlemmar tillfångatagna
och mig nästan mördad,
så antingen förklarar du vad som hände eller så går jag.
- Jag träffade Ralph. - Jag varnade dig.
Han påverkar din hjärna.
Nej, inte så. Saknar jag honom? Ja.
Ångrar jag vad som hände? Självklart. Men jag behöver inga lektioner i förlust.
Vad jag behöver nu är leda mitt team.
Du kommer att leda dem i döden om du inte tar itu med det här.
- Lägg av, Leo. - Du behöver sörja honom, Barry.
Sorg är en lyx jag inte har tid med.
- Ta dig tid! - Jag kan inte!
Inte Ralph. Inte just nu.
Så vi har slutligen nått kärnan.
Du vill inte sörja.
Ralphs död måste vara annorlunda
än alla andra förluster du har erfarit, men varför?
Varför?
Barry, tro mig, man kan inte undfly sorg.
Det var en ordlek, förlåt.
CENTRAL CiTY-POLISEN
Spring!
Central City-polisen.
De modigas hem, de dödas land.
Att döda alla dessa människor ger dig inte regeringen tillbaka.
Nej. Men att förgöra dina så kallade officerare
gör det mycket jämnare.
Det ska jag se till.
- Ta av dig hjälmen. - Vad?
Ta av den!
RADIOAKTIV SIGNATUR 3 000 RAD
Polisen. Varför tog hon honom dit?
Vi förstörde hennes världs beskyddare,
så hon kanske vill hämnas.
- Harry, vi behöver en spanare. - Vet du vad?
Låt mig sköta det bara.
Håll ett öga på mätaren.
Leo, vi är igång.
Barry, jag är alltid på gång.
- Men vänta, jag behöver en... - Jag fattar.
Tack, Iris.
Hur lång tid har vi kvar av injektionen?
Inte tillräcklig.
- Barry! - Här får du för att ha förstört min värld!
- 7 000 rad. - Och det stiger.
Du måste kyla ner honom.
8 000 rad och det stiger.
Flash! Upp med dig!
Flash.
Folk kommer att dö, Flash!
- Jag är inte redo att dö. - Res dig.
- Låt mig lära upp dig. - Lära upp mig?
Kämpa! Jag räddar dig!
Flash.
Flash, du måste möta smärtan.
Nej!
Man kommer aldrig ifrån det man har inuti, sluta försök!
Flash!
9 000 rad. Stället kommer att explodera.
Flash! Det var inte ditt fel!
Ralph!
Jag ska rädda dig.
Det har du redan gjort, Barry.
Han brinner upp.
Dags att bli kallblodig.
8 000 rad.
RADIOAKTIV SIGNATUR 7044 RAD
7 000 rad.
Fortsätt kyla ner honom, det fungerar.
Och det sjunker.
- Han är fast. - De klarade det.
Var är Flash?
Vad händer, Barr?
Han litade på mig, Joe. Och jag svek honom.
Ralph, det är jag som är orsaken till hans död.
- Nej. - Nej.
- Jag svek honom.
Han var mitt ansvar. Och nu är han borta.
Det är lugnt.
Är vi säkra på att Fallout är säkert?
Lyla sa att hon vet några som skulle vara intresserade
av att hjälpa Borman kontrollera hans kraft.
Hon tog honom till ett nytt ARGUS,
- hemlig militär utanför nätet. - Hur långt utanför?
Det skulle ta Jack Ryan två Tom Clancy-romaner att hitta honom.
Jag måste säga att Snart har stil i alla världar.
Jag tänkte att du kunde använda den.
- Du bär den snyggt. - Tack.
Är du säker på att du inte kan komma på bröllopet?
Jag kan sätta er vid samma bord som Rays farbror Skip,
han är så bra på macarena-dans.
- Ja, DeVoe är fortfarande där ute. - Skyll er själva.
Men om du söker en plats för bröllopsresan,
har vår värld några spektakulära ställen.
Vad är det här?
En interdimensionell extrapolator.
Den bryter sig igenom mindre portaler.
Ifall farbror Skip vill se hur den andra halvan lever.
Titta där. "Något gammalt, något nytt, något lånat."
Något marinblått.
Jag kommer att sakna dig, Leo.
Jag kommer att sakna dig också, Caitlin.
Du är tuff.
- Nog för att göra ditt alter ego stolt. - Tack.
Inspektör West, jag vet att min kopia från Värld-1
gav dig en massa huvudvärk.
Förhoppningsvis har jag börjat gottgöra det.
Du förhindrade att en atombomb jämnade staden med marken.
Det är lugnt.
Cisco, jag kommer att sakna det håret.
Okej.
Iris West-Allen,
tack för att du hjälpte mig döda nazisvin igen.
Varsågod igen.
Och sedan var det en.
Jag förstår varför den andra Snart påbörjade ett nytt kapitel
och gick med de goda.
Du behandlar alla omkring dig med värme och respekt.
Kom ihåg att vara likadan mot dig själv.
- Tack för att du hjälpte mig igenom det. - Alltid, Barry.
Hör av dig.
Man vet aldrig.
Hur är det? Jag vet att det var tufft igår kväll.
Jag berättar hos dr Finkel.
Ska vi till dr Finkel?
Ja, jag ringde henne.
LÅNADE PENGAR BEHÖVDE EN NY DRÄKT, KF
Hur går det?
Jag vet inte.
Att släpa en radioaktiv meta genom hela delstaten,
bli kidnappad av en psykopat,
och hjälpa staden, det är imponerande
för någon utan en meta-andra hälft att luta sig mot.
Tack. Jag insåg igår
att fast jag kan leva utan Killer Frost
så vill jag inte.
Kör några fler tester för att veta säkert.
Det har jag redan gjort.
- Och? - Jag är för rädd för att ta reda på det.
Vi gör det tillsammans.
Vad står det?
Det står att orsaken till att mörk materia inte registreras i mig
är för att det inte finns någon.
Är hon borta?
Det står att det finns ytterligare en kryogenisk anomali i mitt DNA.
Killer Frost är fortfarande en del av dig.
Jag måste bara ta reda på hur jag ska få henne att visa sig.
Ska du någonstans?
Jag ska besöka min dotter medan jag ännu...
Är vid mina sinnens fulla bruk. Jag kan inte hjälpa er ändå.
För det är det enda som betyder något,
- din hjärna. - Precis.
Är det därför Jesse blev så bra?
Jag vet inte. Vart vill du komma?
- Jesse Quick, superhjälte, forskare. - Ja, jag vet vem hon är.
En genomgående underbar person. Hon blev sådan för att...
- Jag vet inte. - Jag tror att du vet.
Du sa att du skulle förlora det enda hos dig av värde.
Ja.
Uppfostra Jesse?
Uppfostra ett barn som blir sådant.
Till det krävs mer än intelligens.
Frågar du henne vet jag att hon svarar
att lära sig ekvationer vid fem av sin matematikbesatta far,
inte alls var lika viktigt för henne som att ha en pappa
som fanns där för henne och brydde sig.
- Min poäng är... - Du har den.
Och nu?
Sakta ner, vänta tills jag regredierar till en dumbom?
Vi kommer på ett sätt att fixa dig.
Precis som du gjorde när Barry tappade farten,
ska vi komma på ett sätt att få igång din hjärna.
Men det är det svåra för vi kommer att behövas allihop.
Vilket betyder att du måste säga till teamet.
Jag måste säga till teamet.
Ja, jag vet att du har rätt,
men inte idag.
När du är redo.
- Ramon. - Ja?
Tack.
Jag har känt Ralph sedan jag var nybörjare med kraften.
Och jag trodde hela tiden
att jag visste vem han var.
Varför det?
Vi såg nästan inget på samma sätt.
Jag uppfostrades att tro att människor är goda.
Och Ralph?
Han såg alltid det värsta hos människor.
Och han kunde dra fördel av det.
Men han förändrades.
Ja, han förändrades,
och jag märkte det inte.
Och nu när jag kan... Det är nog det svåra...
Det är klart att jag saknar Ralph,
men det tog mig så lång tid att inse vem han hade blivit.
Jag fick aldrig chansen att säga
hur stolt jag var över att vara hans vän.
Och jag kommer alltid att vara det.
- Det visste han säkert, Barry. - Ja.
Vad mer skulle du säga till honom om du kunde?
Att jag känner mig skyldig.
Det var mitt fel att det hände.
Och han lärde mig mer än jag nånsin kunde lära honom.
Och jag kommer alltid att vara tacksam.
Att låta händelserna få sin naturliga gång visade sig lyckosamt.
Precis som du sa.
Och vi blev framgångsrika utan att hindras
av det mest galna hos människor,
- känslor. - Ja, verkligen.
Att tänka att jag ett ögonblick tvekade.
Så nu kan du kanske acceptera att de primitiva, kognitiva
förvecklingar som avledde mr Allen idag
bara hindrar oss från att slutföra vårt arbete.
Ja.
Jag inser det nu.
Tydligare än någonsin tidigare.
Översatt av: Madeleine Person