Mitt namn är Barry Allen och jag är världens snabbaste man.
När jag var liten såg jag min mor bli mördad av något omöjligt.
Min far åkte dit för mordet.
Sen förvandlade en olycka mig till det omöjliga.
För resten av världen är jag kriminaltekniker-
-men i hemlighet bekämpar jag brott och söker efter andra som mig.
En dag ska jag hitta mördaren och ge min far rättvisa.
Jag är Flash.
Tidigare på "The Flash
Det är Barrys gamla hus.
-Det var längesen. Allt är ju annorlunda. -Utom spegeln.
Spegeln kan innehålla fotografier av vad som hände den kvällen.
Det blodet tillhör nog en av fartfantomerna som var här.
Det är Barrys. Som vuxen.
-Mrs Stein, har du sett honom? -Ja.
Han är inte ens Ronnie nu.
Han är Martin Stein, i Ronnies kropp.
Försöker vi att skilja dem åt kan leda till katastrof och kärn...
Explosion.
Barry.
Barry, vad hände där ute?
Är ni oskadda?
-Är du oskadd? -Jag tror det.
Jag tror det.
Åh, Gud, kärnexplosionen.
Ingen vet hur mycket strålning vi utsattes för.
Vänta, vänta. Detta är omöjligt. Geigermätaren visar mindre än en millirad.
-Men det är normalt. -Så det fanns ingen strålning där.
Vi går.
Fungerade det?
-Separerade ni dem? -Jag vet inte.
Ronnie?
Säg ditt namn.
Ronnie Raymond.
Cait.
Det är jag.
Ursäkta mig.
Jag behöver förstås byta kläder.
Fint att se er i egen hög person, professor Stein.
Vi kommer hem.
Allihop.
-Ronnie Raymond. -Cisco.
Jag har saknat dig så mycket.
-Jag borde inte ha låst in dig där. -Hördu. Säg inte mer.
Välkommen tillbaka, mr Raymond.
Dr Wells, Caitlin berättade vad som hände dig.
-Beklagar. -Jag är ansvarig för att ha hamnat här.
Du är ansvarig för att jag lever. Tack.
Du sa att du skulle få tillbaka honom, och du gjorde det. Tack.
Det var så lite.
Ursäkta mig.
Ska vi alla sjunga "Kumbaya" nu?
Professor Stein, förmodar jag.
Harrison Wells.
Finns det nånstans där jag kan tvätta av mig och byta kläder?
Naturligtvis.
Den här vägen, professorn.
-General, ser ni detta? -Jag ser, Sergeant.
Sir, titta på det här.
Två explosionsavtryck.
Två avtryck.
Två olika personer.
Det är Firestorm. Han separerade.
Dina värden verkar vara normala-
-förutom att du har en lätt feber på 38 grader.
-Cait, jag mår bra. Jag lovar. -Jag vet, men vi måste vara...
Ja. Just när jag hade glömt hur pinsamt det var med er.
Du kan bara vänja dig vid det igen.
En full medicinsk undersökning av professorn.
Det visade sig att nu när han och Ronnie är separerade-
-har de inte längre förmågan att utnyttja kärnenergi.
Professor Stein, ni verkar också ha lite lätt feber.
Som Ronnie, 38 grader.
Knappast feber, dr Snow. Nu är förhoppningsvis det det enda...
...Ronald och jag har gem... -Det är Ronnie.
Hördu. Du kommer säkert att sakna att kunna flyga.
-Ja, om jag höll i kontrollen. -Vilket betyder?
Att du inte var den mest samvetsgranna kroppskamraten.
Så du tycker inte att det att jag höll dig vid liv var samvetsgrant, då?
Vid liv? Vi bodde under en bro och åt sopor.
Jag avgjorde inte att mina sinnen skulle dominera vår existens-
-men tack och lov för att de gjorde det.
Jag kunde känna din rädsla och panik, känslor som skulle ha fått oss dödade då.
Du höll mig begravd. Du höll mig ifrån henne.
Det är nog därför hon fortfarande lever.
Du och jag har umgåtts tillräckligt nu.
-Ja. -Jag vill träffa min fru.
-Mr Allen följer med er. -Tack.
Jag behöver käka lite pizza.
Absolut.
Jag kan inte tro det. Vänta.
Vad ska jag Säga?
Jag tror inte att du behöver säga något.
Clarissa.
Jag är så ledsen att jag lät dig gå igenom det här.
Tack.
Mr...
...Barry. -Ja.
Barry, jag vet att jag kan vara besvärlig-
-men tack för att du förde mig hem.
Vi ses nog snart, professorn.
CENTRAL CITY-POLISEN
Hej-
-Jag lämnade tre meddelanden. -Ja. Förlåt mig.
För bristen på kommunikation eller hålet ute i ödemarken?
Vi mår bra allihop. Tack.
Jag ringde inte om explosionen.
-Jag måste visa dig en sak. -Vad?
Det är mindre än jag minns det.
Ja, för att du är större nu.
-Har du varit här inne? Nyligen, menar jag? -Nej.
Jag har inte varit i huset sedan den där kvällen.
Barr.
Den här spegeln. Minns du den?
Ja. Den var min mormors.
Hur kan den fortfarande vara här?
Var nu glad att den är det.
Lyssna-
-jag vet inte riktigt hur Cisco gjorde det, men...
Gjorde vad?
Joe, vad gör vi här, egentligen?
Mamma.
Man kan definitivt se två mycket snabba personer som slåss nära din mamma.
Två fartfantomer.
Ser du det där?
Blodet?
Cisco och jag lät göra ett DNA-test.
Det är ditt.
Nej, det är det inte. Omöjligt. Jag var inte ens här nere då.
Nej, Barry, inte det där jaget. Den du är nu.
Cisco lät analysera proverna-
-och proteinerna och blodet kom från en vuxen-
-och inte från ett barn.
Det betyder ju...
Den andra som försökte stoppa mannen i gult...
Är Flash.
Det är jag.
Tidsresor.
Om de senaste fem månaderna har visat nåt är det att vad som helst kan existera.
Men att faktiskt resa i tiden?
Tja, historiens största hjärnor-
-använde sin kollektiva intelligens för att lösa pusslet.
Nå, är det möjligt?
Ja, det är möjligt.
Men problematiskt. Jag menar...
Anta att man kunde skapa förutsättningar för att göra den resan.
Då skulle nog den resan vara förenad med fallgropar.
Novikovs självkonsistensprincip till exempel.
Vadå för något?
Reser man tillbaka i tiden för att ändra något-
-så blir man orsaksfaktorn för den händelsen.
Som "Terminator".
Eller är tid plastisk? Är den föränderlig-
-så att ändringar i kontinuumet skulle skapa en alternativ tidslinje?
"Tillbaka till framtiden."
-Jag såg den också. -Doc Brown. Bra rulle.
Ja. Så vad är svaret?
Jag är smart, men om du ber mig att ge dig en teori-
-om hur man reser genom tiden så kan jag faktiskt inte göra det.
Det finns någon annan man kan prata med om detta.
Wienerbröd?
Varför har du en ritning av STAR Labs partikelaccelerator?
-Kan du något om fysik? -Ingenting. Kunde vara på dothraki.
Så vad mer finns där om STAR Labs-storyn?
Den enda nya informationen var att Wells medgav att han varnades för en katastrof.
Ja.
Varför tror du att han gjorde det?
För att han är en bra människa?
-Är han det? -Ja.
Han räddade min väns liv.
Han träffades av blixten och dr Wells och teamet höll honom vid liv.
Din vän hade inte behövt räddas om Wells inte hade zappat honom.
-Det var ju en olycka. -Tänk om det inte var det, då?
Tror du Harrison Wells ville att acceleratorn skulle explodera?
-Varför skulle han göra det? -Jag vet inte vad som pågår där i huset.
Men jag tror du känner några som gör det.
Ska jag undersöka mina vänner för att du gav mig wienerbrödet?
Jag tror att du kommer att göra det-
-för att du verkligen vill veta vad som händer inne den byggnaden.
Barry.
Mrs Stein, ledsen att jag stör, men är professor Stein här just nu?
Efter ett år ifrån varandra släpper jag inte honom ur sikte.
STAR Labs gjorde väl många tester på Martin, eller hur?
De sa att han mår bra?
Ja. Hurså? Är något fel?
-Han verkar bara lite annorlunda. -Annorlunda, på vad sätt?
Han har frågat om pizza. Martin avskyr pizza.
Är det pizzabudet? Åh, mr Allen.
Det är för mycket att hoppas att du även är pizzabud.
Jag är utsvulten.
Okej.
Bravo.
Snälla, kom in...
...mr Allen.
Vad ville du fråga mig?
Jag ville prata om en artikel som du skrev för 25 år sedan-
-för Oxford University Press?
Jag har skrivit många artiklar för dem. Kan du vara mer specifik?
Tidsresor.
Det är ju bara lite spridda tankar som jag har haft om det ämnet.
Lite?
Du förstår, jag tror att rumtiden-
-är en fritt flytande motorväg som korsar den fysiska världen.
Vi lever i stunderna mellan på-och avfarterna.
Teoretiskt, för att resa genom tiden-
-måste man bara hitta en väg upp på den motorvägen.
Okej. Så ni säger att det faktiskt är möjligt att resa in i framtiden?
Otvivelaktigt.
Och det förflutna?
Ja.
Mitt eget personliga val skulle vara Världsutställningen i Chicago, 1893.
Jag tror att Nikola Tesla och jag skulle kunna ha lite fina samtal.
Och du? Skulle du vara intresserad av att göra en resa i historien?
Jag tror att jag redan har gjort det.
Professorn-
-för 15 år sedan blev min mamma mördad.
Och vi upptäckte nyligen bevis på-
-att jag var där den kvällen, och inte bara som barn-
-utan som vuxen.
Det måste vara en bieffekt av din otroliga hastighet.
Någon gång i framtiden rör du dig så snabbt-
-att den resulterande kinetiska energiuppbyggden-
-slår hål i rumtidskontinuumet.
Du verkar besviken över de utsikterna.
Jag menar, om jag-
-på något sätt kan komma tillbaka till den kvällen...
...räddade jag henne inte.
Mitt öde är att misslyckas.
En bumerang flyger genom Cortex, och slår sönder allt-
-och Cisco säger: "Mitt fel. Det var jag."
Låter som ni hade galna stunder.
Ja, det har vi haft.
-Är du redo för att livet ska bli normalt? -Vad menar du?
Jag tänkte att vi kunde lämna stan-
-och börja om nånstans.
Våra liv är här, mitt jobb finns här.
Ja, du jagar metamänniskor.
Det är mer än så.
Och det är farligt.
Det kan vara det.
Jag stannade på STAR Labs för att jag trodde på dr Wells-
-men sedan Barry blev Flash-
-och vi har jobbat för att hålla staden säker-
-har jag hittat ett nytt sätt att hjälpa folk.
Du, Cait, jag är inte arg på någon.
Okej, jag vet ju att acceleratorexplosionen var en olycka-
-men byggnaden tog ett år av våra liv. Jag vill inte att den ska ta mer än så.
Behöver ni något mer?
-Vi ska stänga. -Nej, tack.
Älskling?
Ronnie, ducka.
Spring härifrån nu.
-Nej, inte utan dig. -Jag är bakom dig. Gå.
-Professorn. -Martin.
-Vad är det? -Jag vet inte.
Jag känner mig livrädd. Mitt hjärta slår jättesnabbt.
Händerna i luften.
Jag tror... Jag tror att Ronald har problem.
Hur kan du veta det?
På Jitters. Han behöver hjälp. Gå.
Ronald Raymond.
Den brinnande mannen.
Eller hälften av honom.
-Vem är du? -General Wade Eiling, USA:s armé.
-Vad vill du mig? -Firestorm.
Det svider, eller hur?
Det där utvecklades speciellt för dig.
Mikrofragmenten attraheras av kinetisk energi.
Firestorm var kvällens huvudmål, men att få dig är bara grädde på moset.
Hoppa in.
Mina herrar, vi är i krig.
Skynda på. Barrys sår börjar läka med fragment kvar under hans hud.
Det är som när jag klev på en sjöborre.
Men mycket värre.
-Men kissa inte på mig. -Du vet väl att det är en myt?
Jag är så dum.
Jason Rusch, som hjälper professor Stein med Firestorm-forskningen-
-sa att armén tog allt Steins material när han försvann.
-Borde ha fattat att det var general Eiling. -Inte ditt fel.
Han tror att ni har nycklarna till det ultimata mänskliga vapnet.
Låt oss avsluta detta. Jag måste till Steins hus. Eiling kommer efter honom.
-Stein mår bra. -Hur vet du det?
Han står ju där.
Jag tror inte att mr Raymond och jag är lika åtskilda som vi hade hoppats.
Jag finns fortfarande inuti Ronald.
Det måste gå att säga det på bättre sätt.
Beta, alfa, theta, delta.
Alla era hjärnvågor är helt synkade.
Chansen att det ska hända är näst intill omöjlig.
Omöjligt är normalt för oss, minns du inte?
Ja, men detta är ju som på "Twilight Zone"-nivå-
-och jag vet ändå att vi har en man i vår källare-
-som kan göra sig till giftgas.
-Verkligen? -Det var ju vecka tre.
Om denne Eiling är så farlig som du säger behöver jag varna Clarissa.
Jag kan få ut Clarissa ur staden i tid, men du måste stanna här.
Professorn, du måste lita på oss.
Nåväl.
Du. Mår du bra?
Ja.
Det är bara inte det STAR Labs jag kände.
Ronnie, det är inte den värld som du kände.
Det menar du inte.
Då så, det är här.
Ni kan bo i Iris gamla rum, det är lite litet, men...
Hej-
-Har vi gäster? -Ja.
Hoppas det är okej.
-Detta är Ronnie. -Trevligt att träffa dig.
Ronnie? Han som...?
-Den döda fästmannen. -Just det.
Få?”
Pappa? Barry?
-Iris, hej. -Hej.
Vad gör du här?
Det är ju tisdag. Jag tänkte laga middag, minns du inte?
-Jo. -Ja.
-Här, jag... Jag tar det. -Visste väl att du skulle glömma.
Det finns tillräckligt för alla. Caitlin, vad för dig hit?
Det är en gasläcka i min lägenhet, så Barry sa att vi kunde bo här.
Åh, så rart av honom. Och vem är det här?
Detta är...
-Hennes kusin. -Sam.
På besök från Coast City.
Du verkar riktigt bekant, Sam.
Ja, jag har ett sånt ansikte.
Nå, vad blir det till middag?
-Harrison. -Wade.
Jag hade en känsla av att du skulle rulla förbi.
Säg mig.
Drar de fortfarande ut nålar ur Barry Allen nu?
Rara Flash ville nog inte att Sergeant Sans Souci skulle dö inför en med en mask.
Förlåt. Jag såg inte honom.
Jag vet inte hur Firestorm fungerar.
Du vet kanske inte hur-
-men du vet vem.
Båda två.
Tack vare dig kommer en ny tid, Harrison.
Det kalla kriget, kriget mot terrorismen.
Det verkar som grottmänniskor med pinnar när de två missfostren har gått samman.
Du vet ju var du hittar mig när du har kommit fram till rätt beslut.
Jag vet att du kommer att göra det.
Du är ju trots allt den smartaste killen jag känner.
Barr.
Skulle jag inte ha visat dig det?
Nej, jag var tvungen att få veta.
Vi har gått igenom så mycket.
Du har det, hela ditt liv.
Och du har varit-
-så stark.
Men jag-
-är fortfarande din beskyddare.
Och det är mitt jobb att skydda dig, inte bara fysiskt-
-utan från hjärtesorg.
Jag känner som om jag har gett dig en helt ny börda att bära.
Ja.
Men det är vår börda. Eller hur?
Ja.
Kan jag fråga dig en sak?
Hur visste du att blodet i huset tillhörde mig?
Du skulle behöva testa det specifikt.
Cisco testade det mot alla som arbetade på STAR Labs.
Ville du veta om det var Wells?
Joe...
...dr Wells hade inget med mordet på min mamma att göra.
Tror du på det nu?
Ja.
Ja, ja, det gör jag.
Skål.
Så gott.
Detta är en ganska imponerande byggnad.
Ja, det var ju det.
Nu är det tyvärr bara ett skal.
Det måste ha varit förödande att se-
-ett livsverk rasa, mitt framför ögonen.
Det var det, men ändå-
-var det ju i exakt samma stund som ditt livsverk förverkligades.
Mitt livsverk.
Om att leva de senaste 14 månaderna som en förbunden metamänniska-
-har lärt mig något, är det att mitt livsverk-
-borde ha varit att vara den bästa maken som jag kunde till min fru.
Mår du bra, Martin?
Jag ber om ursäkt.
Det är bara det-
-att känner mig lite yr.
Mår du bra?
Ja.
Ja, jag mår bra. Jag blev bara lite yr en sekund.
Du vill ha hemligheten till Firestorm.
Han har den.
Ser du, Harrison? Vi samarbetar ju mycket bra.
Hallå. Du sa ju att du kände några av de överblivna forskarna på STAR Lab.
-En dr Caitlin Snow? Känner du henne? -Ja, hurså?
Det var en incident i ett lokalt kafé. Hon var där.
Det är Jitters, jag har arbetat där.
Finns det nåt du inte kan göra?
Vittnen såg soldater skjuta vilt där.
Så jag kontaktade arméns medierelationsavdelning och frågade:
"Får soldater göra så på amerikansk mark?" Vet du vad de sa då?
Konstigt. Caitlin nämnde inget senast jag träffade henne.
Inte? När och var var det?
Jag tror säkert att det finns en förklaring till allt detta.
RÄDDAD AV FLASH
Han skadade inte dig.
Barry, jag sa att bara min stolthet är sårad.
Jag är inte förmögen att bekämpa soldater.
-Vart tror du Eiling tog Stein? -Nån hemlig militär forskningsanläggning.
-Vi måste hämta honom. -Lugn. Eiling har redan visat...
...att han har vapen att inaktivera Flash eller värre.
Vi kan inte låta honom göra Stein till ett vapen.
Hur hittar vi honom?
Vad?
Ingen onormal hjärnaktivitet. Och alla värden är stabila.
Kan Ronnie känna var de har Stein?
Ronnie blev ju yr när soldaterna grep Stein, som utvecklade Ronnies besatthet av pizza.
Jag känner ingenting just nu.
Fortsätt försöka.
Vad det än är finns ingen strömbrytare.
Det är möjligt att det bara är något slags restanslutning.
En temporär länk till er tid tillsammans.
Vänta. Jag känner något.
Jag fryser.
Det är iskallt här inne.
Jag ber om ursäkt. Det borde bli varmt ganska snabbt.
Jag vet vad du vill.
Men min forskning var aldrig avsedd att användas som vapen.
Jag blev militär när jag var 20 år gammal, professorn.
Min far övertygade mig om att vårt största hot var Sovjet.
Vår största rädsla var kärnvapenkrig.
Men sedan kom terrorismen.
Och ebolafeber.
Nu är det Firestorms tidsålder.
Soldater stärkta av ditt projekt, professorn.
Soldater som genererar energiexplosioner med sina händer. Soldater som kan flyga.
Jag skulle hellre dö-
-än se mitt livsverk perverterat på detta sätt.
Så bra.
För ni ska dö, professorn.
Hur snart jag låter det hända är helt upp till er.
Vad är det som sker?
Senast jag gjorde detta var det mot en gorilla.
-Ingen fara. Vi är ju här. -Vad händer med honom?
Det händer inte honom.
Det händer Stein.
Och Ronnie känner hans smärta.
Jag hade fel.
Deras band är inte tillfälligt, det blir allt starkare.
Försök hålla ut.
Vatten. Vatten.
Minsann, minsann.
Ni visar anmärkningsvärt mycket mod för att vara lärare.
Jag är imponerad.
Vi kan väl låta er hämta andan en stund?
Känn efter hur mycket mer av det ni vill uthärda.
-Ronnie, nej. -Vänta, Cait, vänta.
-Han skär sig själv. -Ja. Låt honom göra det.
VAR
Ronald.
MILITÄR FORSKNINGSANLÄGGNING #27
Känner du något mer?
Ingenting. Ingenting, bara...
Jag känner bara kyla, som en metallyta.
Tryck som slås på och på, och av igen.
Knack, knack.
Knack. Knack. Knack.
Knack, knack, knack.
-Morsekod. -Jag skriver ner det nu.
Samma sak igen. Knack, knack. Knack.
Knack, knack, knack.
-27. -Vad betyder det?
Armébaser. Ibland har de siffror, som Area 51.
Anläggning 27 är 50 mil bort. Den stängdes 1961.
-Det är där de har Stein. -Och utomjordingar.
-Jag följer med. -Nej, det kan du inte.
Vi sitter ju ihop, så jag måste ju.
Men har du tänkt på varför din koppling till honom växer sig starkare?
Ni dras kanske ihop igen, och närhet kommer att få er att bli en enda igen.
Och vad händer med mig sen, om han dödas?
Cait, Barry hade rätt.
Världen är annorlunda nu.
Jag trodde att vi skulle kunna fly iväg-
-och börja på nytt.
Ett normalt liv tillsammans, men det finns inget normalt.
Du kommer alltid riskera ditt liv för att hjälpa människor.
Och jag kommer alltid att vara den som försöker rädda dig.
Kvantsplitsaren. Den användes för att skilja er åt en gång.
Kanske kan användas för att du ska förbli du.
Tack.
-Okej, då sticker vi. -Vänta.
Kom tillbaka.
Alla tre.
Vi sticker.
SKYDDSOMRÅDE INKRÄKTARE SKJUTS
Det stället ser ju inte skumt ut alls.
Stein är där inne.
Jag känner vårt band växa starkare som om han drar i mig.
Som befarat, Firestorm-matrisen-
-bygger upp mot en närhetssammanslagning. Som all materia vill den vara hel.
Om ni två slås ihop igen-
-kanske vi kan inte skilja er åt igen.
Vi isolerade Firestorm-matrisen i hans cellstruktur.
Utmärkt.
Professor Stein, jag är rädd att du har gjort ett felaktigt antagande:
Att du behövs levande.
Eiling riktar ett vapen mot Stein. Han tänker trycka av nu.
Han är här.
Tänk att jag blir så glad att ses.
-Detsamma -Nu sticker vi.
Spring!
Okej, kom igen. Kom.
Barry, jag uppfångar allvarliga pH-värden på din dräkt.
De sköt mig med nån kemikalie.
Det är vapenfosfor. Vatten eller skum kan inte släcka den.
Man kan inte brinna i vakuum. Så du behöver skapa ett.
Spring, Barry, spring.
-Vi måste gå ihop igen. -Nej.
-Cait, vi dör annars. -Lyssna på mig.
Senast ni slogs ihop kämpade ni emot. Låt bli det den här gången.
Acceptera förändringen och balansen. Acceptera varandra.
Ännu en gång, käre vän.
Cait-
-vad som än händer, kom bara ihåg-
-att jag alltid kommer att älska dig.
-Hör du mig, Ronald? -Professorn?
Vi verkar ha gått samman på rätt sätt den här gången.
Wells hade rätt om balans, att acceptera. Bakom dig!
Ronald, de är fler.
-Eiling, detta slutar nu. -Ja, det gör det.
För er båda två.
Det där är en jongranat-
-som bombarderade er cellstruktur med joner för att destabilisera er matris.
Mr Raymond, professor Stein, ni är båda goda amerikaner.
Ert land tackar er för era uppoffringar.
Det där var väldigt mycket spring.
Ronnie.
-Hem? -Ja.
Det ser nog värre ut än det är.
Ronnie eller Stein?
-Det är jag, Caitlin. -Ursäkta mig.
-Det är båda Nå. På något sätt. -Hon är underbar.
Acceptans är en kraftfull sak.
Kraftfull nog att vända det?
-Jag är med om du är det, mr Raymond. -Vi kan ju försöka.
Jag tror att vi börjar få kläm på detta.
Det är okej.
Jag förstår. Du måste ge dig av.
Hur visste du det?
Jag hör ihop med dig, jag också.
-Vart ska du ta vägen? -Pittsburgh, kanske.
Professor Stein har en kollega som kanske kan hjälpa oss få veta mer om oss.
Vi kan hjälpa dig här också.
Eiling har nått in i STAR Labs. Vi behöver vara ett steg före honom nu.
För allas vår skull.
-Jag kommer tillbaka. -Vi kan äta pizza.
-Lycka till, mr Allen. -Detsamma
Vad gäller vår tidigare konversation...
...tror jag på en andra chans.
Du kommer säkert att få din chans.
Ge det tid.
Redo, Ronald?
Snälla, sluta kalla mig det.
Vi ses snart igen.
Vi älskar er.
Jag hade Ronnie, och miste honom. Fann honom igen, men han var inte Ronnie.
Sen fick jag tillbaka honom men bara för en dag, tills jag miste honom igen.
Ni är som 10 säsonger av Ross och Rachel, men liksom komprimerat till ett år.
Jag är inte förkrossad denna gång.
Jag älskar Ronnie och kommer alltid att göra det.
Men det finns inte ett förödande hål inom mig nu.
Jag har ett liv, och det är bra.
Hej på er.
-Iris, hej. -Hej.
Var är din kusin?
Han åkte hem igen.
Och var var det nu igen?
Midway.
Jaså, jag trodde att ni sa Coast City.
Midway, via Coast City. Han flyttade en hel del.
Det är ju alltid jobbigt.
-Ja. -Okej, ja, njut av kaffet då.
-Hej då. -Vi ses.
Ska jag veta vad det betyder?
Det betyder att jag ska hjälpa dig lista ut vad som pågår på STAR Labs.
Jag tror vår brinnande man har jobbat där.
-Hej. -Så varför förde du mig hit?
Jag vet inte hur, och jag vet inte när.
Men snart kommer jag att vara i det här huset igen-
-för 15 år sedan och jag misslyckas...
...men kanske inte. -Vad menar du?
Att jag vet att jag kommer att förlora ger mig en fördel.
Bilderna talar om för mig vad jag inte ska göra.
När jag kämpar mot mannen i gult-
-kommer jag inte att göra om samma misstag.
Ska du förändra det förflutna?
Joe-
-jag ska rädda min mamma.
Vad...? Vad fan var det?
Trevligt att ses igen, general.
Vem är du?
Vem är Jag?
Harrison.
Du är en av dem.
En metamänniska.
Ja, det är jag.
Och jag skyddar de mina.
Vem är det?
Det där-
-är en gammal vän till oss.
General.
Den rösten. Den finns i mitt huvud.
-Käre Gud. -Inte Gud.
Grodd.
Översättning: RETAiL Ripp, Synk, OCR rättad av: enhet