Downloaded from YTS.MX
Traducere: Magda - Subtitrări-noi Team
Official YIFY movies site: YTS.MX
Este... o anagramă.
Sunt aici, Nena.
- Doamne! - Nena.
Nena.
Nena, ascultă...
Nena, te rog. Deschide uşa, Nena.
Sunt doar minciuni!
Deschide uşa!
M-ai trădat!
- M-ai vândut! - Deschide uşa.
Deschide uşa!
Nu poţi face nimic, toată viaţa este aşa.
Deschide uşa!
Lasă-mă să-ţi explic. Totul se va rezolva.
Copilul meu, copilul meu.
Te rog, trebuie să vorbim.
Deschide uşa! Deschide uşa!
Te rog, deschide uşa!
Nena!
Deschide uşa c-o sparg!
Nena!
Nu... Nu sări!
Nu!
COPILUL LUI ROSEMARY
Cum te simţi?
Mă simt bine.
Neliniştită, dar bine.
Au trecut patru luni?
Da.
Am aflat că este însărcinată...
Cred că a fost jocul celor mai buni, nu?
Şi acum suntem finalişti.
- Da, în patru luni. - Fan "Knicks"?
"Nets".
Păcat.
Însă suntem fericiţi.
Am planificat asta de mult timp.
De foarte mult timp.
Totul e în regulă?
Lasă-mă puţin.
Bine.
E în regulă.
Bine.
Sunt sigur că e ceva în neregulă cu aparatul, asta e tot.
Şi dacă e ceva în neregulă cu mine?
- Rosemary, nu. - Simt asta.
Bine.
- Bună. - Bună.
Totul e în regulă?
Da, doar verificăm.
Nu găsesc bătaia inimii.
Îmi pare rău.
Te-am prins.
TREI LUNI MAI TARZIU
Taxi!
Aţi ajuns la destinaţie.
Scuzaţi-mă, domnule, caut strada Buch...
Vă mulţumesc pentru confirmarea stereotip.
Scuzaţi-mă.
- Bună ziua. - Bună ziua.
M-am rătăcit.
Sunt americancă, evident.
Mă puteţi ajuta să găsesc această stradă?
Strada Buch este... trebuie s-o luaţi pe acolo...
Nu, nu, nu, nu, nu. Scuze, scuze, scuze.
Buch este în partea asta. Treci strada...
- La dreapta. - Nu, nu, nu.
Nu, nu, nu, nu, nu.
Este încolo, traversezi pasajul... Strada Buch.
Mulţumesc.
- Da, da, încolo este. - Bine.
Mulţumesc.
Julie.
Bună! Doamne, draga mea...
Bună.
Imi pare atât de rău.
Nu face nimic. E în regulă.
Nu vreau să mai aud aceste cuvinte.
- In regulă? - Bine.
- Mulţumesc. - Pentru ce?
Guy n-ar fi obţinut niciodată jobul dacă nu erai tu.
Un an în Paris, Julie... Doamne...
La universitatea Sorbona.
Ascultă, tot ce am făcut a fost să-i pun CV-ul deasupra teancului.
El este impresionant pe cont propriu.
Da, este.
Apropo, nu trebuie să-mi mulţumeşti mie,
stai să vezi ce consideră ei locuinţă de serviciu.
- Nu, am văzut-o. E în regulă. - Da?
De fapt, e perfectă.
Este exact ceea ce ne trebuie.
- Da. - Mulţumesc.
- Vrei să ne plimbăm? - Da!
Bine.
Şi cum merge romanul lui Guy?
De fiecare dată când am verificat, mai avea de revizuit "sfârşitul".
Este un editor interesat, şi el încearcă să-l termine.
- Asta e fantastic. - Da.
Şi tu?
- Mă adaptatez. - Da?
Da, Guy nu vrea să lucrez, cel puţin nu în viitorul apropiat.
E atât de dulce.
Spune că vrea să fie cel
care poartă pantaloni în familie pentru o vreme.
A trebuit să-l susţii în toţi aceşti ani ca dansator.
- Asta nu e uşor. - Da.
Iar el ar trebui să-ţi întoarcă favoarea şi să-ţi aducă mulţi bani pentru schimbare.
Da.
Il încurajez fiindcă eu cred în ceea scrie.
Mă bucur că eşti aici.
Vreau să am grijă de tine.
Ştii ce-ar trebui să facem?
Ce?
Să luăm lecţii de gătit?
- Da. - Da?
Doamne, am visat să fac asta
de când am aflat că venim la Paris.
- Da! Da! - S-a făcut.
- Fac toate aranjamentele. - Doamne.
Ne perfecţionăm, apoi gătim pentru Guy.
Şi încheiem cu obsesia lui pentru macaroane şi brânza.
Am făcut deja asta. A terminat cu ele.
Serios?
Cum ai reuşit?
Sandwich-uri cu pastramă.
Da, chiar avem nevoie de aceste cursuri de gătit.
Cu siguranţă.
Se poate?
Sigur.
- E perfect. - Mulţumesc.
Opriţi-l! Cineva să-l oprească!
Ce se întamplă?
Mi-a furat geanta!
Mi-a luat geanta!
Geanta mea!
Dumnezeule!
Doamne.
Slavă Domnului că e teafăr.
Nu poţi omorî un gândac.
Vă mulţumesc, domnule. L-am prins.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Staţi o clipă. Asta nu-i portofelul meu...
Doamne.
Să vedem.
"Margaux Castevet."
E ziua ta norocoasă.
HIMERA
Doamnă? Va pot ajuta?
Vorbiţi engleza?
- Da. Da. - Minunat.
Am acest portofel, şi aparţine unuia dintre chiriaşii dv.
cu numele de Margaux Castevet.
Vă mulţumesc.
Mă voi asigura că va ajunge înapoi la proprietară.
Aş prefera să i-l dau eu.
Vreţi recompensă?
Nu.
Nu, nu vreau.
Puteţi să o sunaţi?
- Margaux Castevet. - Îmi ard urechile.
Pe mine mă cauţi, dragă?
Da.
Da. Am portofelul dv.
Doamne.
Mi-am petrecut ultima oră cu poliţia.
A fost o totală pierdere de timp.
N-aveau nicio speranţă ca o să mi-l returneze.
Cu siguranţă eşti un înger.
- Nu. - Americancă?
Îmi plac americanii.
Eşti atât de sinceră şi deschisă.
Se poate citi totul pe faţa ta.
Cum l-ai găsit?
De fapt, cred că am fost jefuite de acelaşi hoţ.
Sper că l-ai bătut ca să se înveţe minte.
Trebuie să-i luaţi pentru eforturile dumneavoastră.
Nu, nu. Îmi pare rău.
Eu doar... sunt fericită.
Mă bucur că a revenit proprietarului de drept.
Cum vă cheamă?
Rosemary. Rosemary Woodhouse.
- Rosemary? - Da.
Un nume de modă veche.
Îmi place. Foarte feminin.
Mulţumesc.
Unde stai în Paris?
Soţul meu... predă la Sorbona.
Şi stăm în locuinţa dată de facultate.
Şi soţul meu este în consiliul de onoare de la Sorbona.
Trebuie să vii la noi la petrecerea din seara asta.
Nu accept refuz.
Vino cu soţul tău.
Insist.
Bine.
Mulţumesc.
- Ne vedem în seara asta. - Da. La revedere!
La revedere!
Mi-a parut bine.
Ce e?
Sertarele sunt pline, toate sertarele sunt pline.
Şi eu încă nu am despachetat tot.
Ce zici de asta?
Am o veste bună.
Cred că am găsit bucătăria.
O, omule.
Cel puţin se întâmplă să fie chiar lângă dormitor.
Cred că luarea micului dejun în pat va fi o treabă uşoară.
Şi eu credeam că apartamentele din New York erau mici.
Gândeşte-te aşa.
Este doar pentru un an.
Vom face cu rândul.
În zilele de luni, miercuri, şi vineri, eu stau în cameră.
Marţi, joi, şi sâmbătă, tu.
Şi duminică?
Vom sta în pat dezbrăcaţi toată ziua.
Putem considera Duminică în fiecare zi?
Doamna a cărui portofel i l-am returnat,
ne-a invitat să mergem la petrecerea ei în seara asta.
Petrecere? Stai puţin.
Încă nu-mi vine să cred că ai aleargat după găinarul ăla.
Asta-i o nebunie. Eşti nebună.
Paşaportul meu era în geantă. La ce te aşteptai?
Ce părere ai? Putem merge la petrecere în seara asta?
N-ai prefera mai degrabă să stăm, în noul nostru palat şi să
manâncam un castron cu supă delicioasă de pui cu tăiţei?
Dacă ai spus-o aşa,
- cum aş putea refuza? - Îţi place?
Vrei să auzi ce vreau să fac cu tine mai târziu?
Da.
Ce ai spus mai devreme?
A sunat atât de sexy.
- Îţi place, da? - Da.
Am spus să despachetăm bagajele...
Şi să facem curat în... cameră.
Asta-i tot?
Da, asta-i tot. Ce e?
- Foarte distractiv. - Întoarce-te.
Bine.
Ar trebui să scriu câteva ore la roman.
Asta trebuia să fac în fiecare zi.
Aştepţi pe cineva?
Domnul şi doamna Woodhouse?
Da?
Am venit să vă conduc la petrecere.
Am ajuns.
La uşa asta?
- Ce e? - Sunteţi bineveniţi.
Ce?
Glumeşti? Uită-te la aceşti oameni.
Ar trebui să ne punem şorţurile şi să începem să-i servim.
Până şi servitorii sunt mai bine îmbrăcaţi decât noi.
Uită-te la costumul lui.
Rosemary.
Margaux, bună.
- Şi tu trebuie să fii soţul. - Guy.
- Da. - Bună.
- Ce domn. - Roman, vino.
Vreau să o saluţi pe salvatoarea mea.
- Roman, aceasta este... - Fabuloasa Rosemary.
Evident aşa este. Am auzit numele tău toată ziua.
- Mă bucur să vă cunosc... - Este minunat
să întâlneşti un super-erou adevărat în carne şi oase.
Şi acesta este bărbatul pregătit să zguduie
Departamentul nostru de limba engleză, Guy Woodhouse.
- Stai, de unde ştiţi... - Roman.
Când Margaux mi-a spus că s-ar putea să veniţi, am fost încântat.
Am citit publicaţia dvs. genială
- despre scriitorul Fitzgerald. - Serios?
- Te rog, nu... - Nu-mi cer scuze
în faţa celor ce aspiră să devină celebri.
Scuzaţi-ne, mi-e teamă că voi pune monopol pe
soţul dumneavoastră toată seara.
Le voi arăta francezilor ce înseamnă un adevărat intelectual.
- Da. Bine. - Eşti...
- Haide. - Pa.
Aici sunt nişte persoane cu care trebuie să-ţi fac cunoştinţă.
- Îmi cer scuze pentru soţul meu... - Nu aveti de ce, casa dvs. este frumoasă.
- Margaux. - Da.
- Vă mulţumim că ne-aţi invitat. - Vin imediat.
Bine.
Da?
- Un micut aperitiv? - Nu, mulţumesc.
Bună seara!
Rosemary, persoanele retrase nu sunt permise la petrecerile mele.
Va trebui să socializezi.
Toată lumea e aşa de fascinantă.
Nu vorbesc un cuvânt în limba franceză.
Mă simt ca şi cum eu...
Da, da. Vino.
Puţină atenţie, Vă rog.
În onoarea invitatei mele, Rosemary Woodhouse,
în această seară festivă
de acum, se va vorbi numai în engleză.
- Nu, nu, Margaux... - Da.
Ba da.
Americanii sunt cunoscuţi ca vorbitori de o singură limbă.
Şi francezii sunt cunoscuţi a fi
înţepaţi aroganţi.
Am fost numiţi mult mai rău, doamnă Castevet.
- Aţi cunoscut-o pe soţia mea, Sylvie? - Nu.
- Încântată. - Încântată.
Şi vă mulţumesc că ne-aţi invitat.
Aveţi o casă foarte frumoasă.
Secretul unei petreceri pline de viaţă este de a avea invitaţi noi şi interesanţi.
Aşa că trebuie să vă mulţumesc amândurora că aţi venit.
Rosemary, acesta este omul de care ai nevoie dacă ai necazuri.
Comisarul Fontaine este şeful poliţiei din Paris.
Mă bucur să vă cunosc, domnule.
- Mă bucur să vă cunosc. - Încântat de cunoştinţă.
- Încântată. - Rosemary.
Dna Castevet mi-a spus povestea dv. cu hoţul.
Ati fost curajoasă, dar foarte nebunesc.
Aş vrea să am sute de persoane ca tine în poliţie.
Vă promit că nu o voi mai face niciodată
dacă îmi promiteţi că nu va mai fi niciodată nevoie.
E motivată. E excepţională.
Trebuie să plecăm.
- Plecati? - Da, copii.
Imi pare rău! Numai bine!
Daca ai nevoie de ceva, sună-mă.
Vă mulţumesc, domnule.
Dna Veaulieu este designerul şef
- a casei Beauchamps. - Bună, Rosemary.
- Arăţi uimitor. - Mulţumesc. Şi dv. la fel.
Xavier Exharos. "Exharos Transport".
- Mă bucur să vă cunosc. - Încântat de cunoştinţă.
- Rosemary. - Rosemary, vino.
Dl Wees este un maestru în manuscrise rare.
Este o forţă călăuzitoare în conservarea comorilor
din Marea Moartă.
- Nu exagera. - Nu exagerez.
Mă bucur foarte mult să vă cunosc, domnule.
Poartă-te frumos!
Yoshiro!
"AKIA Technologies".
Rosemary.
Puteţi să-mi spuneţi unde este toaleta, vă rog?
Da, pe hol şi apoi la stânga
- cea de lângă Goya. - Mulţumesc.
Când i-au descoperit gura, au restaurat întreaga piesă.
Se pare ca el a avut un zâmbet destul de mulţumit de sine...
Ce faci?
Te simţi bine?
Eşti roşie. Ce s-a întâmplat?
Nu.
Putem merge acasă? Acum?
Da, desigur.
Putem merge acasă, te rog?
Roman.
Vă mulţumim foarte mult pentru seara minunată.
- Nu plecaţi încă. - Ba da. Va mulţumim.
Acesta este Parisul.
Suntem abia la început.
Ştiu. Chiar trebuie să plecăm.
Mă duc s-o chem pe Margaux să vă luaţi la revedere.
Bine.
Doar două minute. Haide.
Aţi face prieteni noi, după cum ştim cu toţii,
este unul dintre cele mai frumoase lucruri din viaţă.
Şi mi se întâmplă foarte rar.
Eu sper ca voi, Rosemary şi Guy,
ne veţi permite să vă considerăm ca noi parteneri
în micul nostru clan de inadaptaţi.
Şi ca un semn mic de prietenie,
am dori să vă oferim un mic cadou.
Margaux.
Se spune că o viaţă nu este suficientă
să te bucure pe deplin de plăcerile din această lume.
Am dori să vă oferim incă nouă.
Ce fel de oameni complet străini
oferă un animal cadou?
Nu e un cadou. Este o obligaţie.
Cred că e minunată.
Ce nume ar trebui să-i punem?
Nume? Nu, nu, nu.
Nici un nume. Nu păstrăm pisica, Ro.
- Guy. - Nu.
Uită-te la faţa ei.
Ascultă, de abia e suficient spaţiu în cameră pentru noi doi.
Şi oricum, nu cred că universitatea ne va permite să avem pisici.
Vino aici. Vino aici.
Ce părere ai despre ei?
Ei?
- Da. - Care dintre ei?
Nu ştiu.
Nu vreau să-i vorbesc de rău pe colegii mei de clan, cu "C".
Dar...
Roman... Cred că e, poate, unul dintre cei mai
aroganţi oameni şi respingător pe care l-am cunoscut în viaţa mea.
Şi chestia asta mi-a plăcut la el.
Cu siguranţă nu duce lipsă de încredere.
Iubitule, mă poţi ajuta?
Da. Ei bine...
El are destul ego pentru amândoi
şi pisică.
Totuşi, e un om de caracter.
Nu-i aşa?
- Ar trebui să-l pui în cartea ta. - Da.
Iar apoi, ar trebui să-l revăd, deci nu.
Îmi place Margaux.
Ce te-a deranjat atât de rău, de te-ai înroşit, în seara asta?
Vrei să vorbim despre asta
sau vrei să faci ceva în legătură cu asta?
Asta-i o întrebare bună.
Cred că...
Cred că aş vorbi despre asta.
Ce crezi?
Avem un prieten.
Scumpo...
Nu vei renunţa, nu-i aşa?
Ea semnifică ceva pentru noi.
Chiar o iubeşti?
O iubesc. O iubesc.
Bine.
Guy? Guy, trezeşte-te.
E fum.
Dumnezeule. Aşteaptă aici.
- Ai grijă. - Am înţeles.
Guy!
Nu aveţi voie cu animale.
Nu vorbesc franceza.
Nu sunt permise animale în spital.
- Nu, ştiu. - Dacă doriţi să aşteptaţi,
- animalul trebuie să meargă afară. - Nu, vă rog.
Ascultă, soţul meu, este în operaţie.
Şi e foarte frig afară. Nu pot lăsa pisica asta...
Atunci trebuie să vă cer să plecaţi amândouă.
- Nu, vă rog. - Scuzaţi-mă.
- Scuzaţi-mă, ce s-a întamplat? - Nu are voie cu pisica.
Am venit imediat ce am auzit.
- E rănit grav? - Nu ştiu.
Nu mi-au spus nimic.
Ce faci aici? Cum ai aflat că suntem aici?
I-a spus poliţistul comisarului Fontaine
care a răspuns la accidentul de la domiciliul vostru.
Am vrut să ne asigurăm că sunteţi în regulă.
Sunt bine.
Este Guy.
Probabil a fost un scurt-circuit
la plita noastră, şi totul a luat foc.
Şi Guy a fost ars.
Stai liniştită.
Acum suntem aici.
Am început deja să ne rugăm pentru el.
Nu-mi plac certăreţii.
S-a dus să ne aducă cafea.
- Şi pisica rămâne. - E în regulă, iubito.
Mulţumesc.
Ai auzit asta, iubito?
No Name ne-a salvat.
Ea a fost cea care ne-a trezit.
- Ai numit-o "No Name"? - Guy a numit-o aşa.
Câtă imaginaţie pentru un scriitor.
Doamnă Woodhouse.
Da, domnule doctor. Vă mulţumesc foarte mult.
Cum se simte?
Din descrierea accidentului, mă aşteptam la o traumă şi mai mare.
Soţul dvs. a suferit arsuri de gradul al doilea,
dar pare să fi scăpat de orice daune permanente.
Ar trebui să-l externeze într-o oră.
Bine. Mulţumesc.
E în regulă. E în regulă.
Bună.
O să fie bine.
O să-l externeze într-o oră.
Slavă Domnului!
Aceştia sunt... noii noştri prieteni.
- Margaux şi Roman. - Bună.
- Ea este Julie. - Ce mai faci, Julie?
Bună.
Unde o să locuieşti acum?
Evident, nu te poţi întoarce în acel loc.
Nu m-am gândit nicio clipă la asta.
Poţi să stai la mine.
Am o canapea şi o saltea.
Vei fi bine.
Avem un apartament gol la "Himera".
Nu.
Nu cred ca vă daţi seama câte ore de engleză face un profesor într-o lună.
Noi nici măcar nu ne putem permite o locuinţă în clădirea dvs.
- pentru un week-end. - Noi suntem proprietarii.
Percepem cât vrem.
Stând acolo gol doar aşteaptă să fie spart.
Într-adevăr, ne-ai face o favoare.
Puteţi plăti aceeaşi chirie pe care o plătiţi acum,
şi am fi pe profit.
Avem toţi de câştigat.
E o nebunie.
Julie...
Ce a vrut sa spună e că sunteţi foarte generoşi.
Da. Asta am vrut să spun.
"El îmi spunea, dragă,"
"In timp ce-şi savura băutura,"
"Imbrăcat tot în pânza albă,"
"Portofel violet şi-n picioarele goale."
"El imi spunea, dragă,"
"Ca un frate mai mare unic,"
"Un unchi american,"
Dulapurile.
"Tot singur în camera de zi,"
"El mi-a spus: Dragă, timpul este foarte crud,"
- Guy! - Da?
"Dar pentru tine este frumos..."
Nu o să-ţi vină să crezi.
- Ce? - Asta-i neaşteptat.
Eşti...
Ro, uită-te la asta.
Se potriveste perfect.
Stai, sunt mai multe.
Treaba asta... toate astea nu pot fi pentru noi.
Poate aşa a fost să fie sau ultimii chiairaşi
au avut exact aceeaşi talie.
Guy.
Hainele astea sunt noi-nouţe.
Toate au etichetele pe ele.
Asta-i ciudat.
Da.
Dar, vreau să spun, ai putea încerca să dai dintr-o dată lovitura.
- Glumesc. - Nu.
- Deloc. - Serios.
Ştiu.
Ştiu că treaba asta a fost făcută cu cea mai bună intenţie,
dar e prea mult.
Ro, ascultă.
E temporar, da?
Îţi promit. Noi nu vrem să luăm nimic de la ei.
De acum înainte, vom mânca alimentele noastre,
purtăm propriile haine,
Şi apoi, dacă îmi vând cartea...
Si atunci când îţi vinzi cartea?
Vom avea locuinţa nostră.
Da.
Bine.
Alunecosule.
Să nu te rătăceşti pe aici.
Uite cine e încântat să te vadă.
Grozav,
văzând cât de multe ori pot să scriu acelaşi paragraf.
- Lasă-mă să văd. - Nu.
Nu-i nimic.
Iubitule, te stresezi prea mult.
Sau nu suficient.
Treaba cu foamea artistului este veche, Ro.
E vorba de timp, am început să am griji pentru familia noastră.
Tu ai grijă de noi.
- Noi. - Da.
- Bună. - Scuze că am întârziat.
- Ce mai faci? - Sunt bine.
- Bine. - Aici lucrezi?
Ştiu. Incredibil.
- Sunt atât de norocoasă. - Julie, e frumos.
Cum ţi se pare să stai la "Himera"?
Am auzit că Mick Jagger are un apartament acolo.
Sau e David Bowie?
Nu i-am văzut pe niciunul dintre ei.
Deşi, nu m-ar deranja să mă ciocnesc de ei în lift.
I-ai spus lui Guy că i-am găsit un post nou?
- Nu. - Da, postul e vacant.
Pe ce post?
Şeful Departamentului de Literatură Engleză.
Da, salariul e mai mare, plus prestigiul.
Lui Guy nu-i pasă de bani.
Vrea doar să-şi termine cartea.
A avut o perioadă foarte grea.
Cred că de la avortul spontan, el a avut blocajul scriitorului.
Are nevoie doar de o muză nouă.
Stai liniştită, dragă.
Soţul tău nu a fost niciodată pe lângă subiect.
Mai ales după ce te-a întâlnit pe tine.
Eşti o scumpă.
Asta e rivala principală a lui Guy.
Profesoara Hildegard Bishop.
Pare foarte severă.
Da. E o snoabă încordată.
Şi o foarte bună publicistă.
Scuze.
Unde ai vrea să mănânci?
La cantină sau în biroul meu?
V-aţi întors aşa repede?
Da, nu am avut multe pe lista mea de azi.
Nu te teme, Rosemary!
Acesta este Emile, omul bun la toate al clădirii.
- Poftim? - Iartă-i lipsa de exprimare.
El a fost născut fără limbă. E vina mea.
Eu nu l-am chemat pe meseriaş, Margaux.
Ştiu.
Am avut o problemă cu şemineul nostru.
Şi m-am gândit că ar fi bine să verifice şi la voi din moment ce l-am chemat.
Ai gasit ceva?
- Nu, nu. - Doamne.
Ce ciudat.
Multumesc, Emile.
Ştiu că e înfricoşător. Scuze.
Margaux, vă rog.
Trebuia să mă anunţi înainte de a lăsa pe cineva în apartamentul meu.
Eu... Mă sperii foarte uşor.
Îmi pare rău.
Am crezut că soţul meu i-a spus soţului tău ieri.
Poate Guy a uitat să-mi spună.
Îmi pare rău.
Ne cerem amândoi scuze.
Doamne.
Ce s-a întâmplat?
M-a luat o durere puternică de cap după sperietură.
Vino.
Vino cu mine.
Vino.
Întinde-te pe pat,
cu capul în partea asta,
- şi ţineţi picioarele în sus. - Aşa?
Scuze.
Am învăţat acest lucru în Tibet.
Cu tot orgoliul nostru,
sunt din ce în ce mai mult ignorate
metodele de vindecare din Vest.
Stai.
Nu te mişca. Nu te mişca, nu te mişca.
Stai acolo.
Închide ochii.
Inspiră profund.
Şi ţine aerul în piept.
Acum expiră.
Încet.
A dispărut.
Cum ai făcut...
Cum te pot răsplăti vreodată? Mulţumesc.
Poţi purta una din rochiile din dulap.
Mi-am petrecut o mulţime de timp să le aleg.
Acum relaxează-te.
Voi face şi eu acelaşi lucru.
În camera asta nu e nici un şemineu.
Guy!
Pot să-ţi propun o plimbare?
Da, vorbesc ca un scriitor.
Gândesc ca un scriitor, şi ce e mai rău e că nu-mi pot scrie
propriile-mi cuvinte.
Poate că noul post îţi distrage atenţia.
Poate dacă aş fi avut un job mai bun sau mai mulţi bani,
- atunci nu ar fi trebuit... - Să-ţi faci atât de multe griji.
Nu am de gând să o privez pe
soţia mea de viaţa pe care o merită.
Poate te putem ajuta noi.
Pierre.
La Club, te rog.
Fir-ar!
Ce căuta el aici?
Haide. Haide.
Ce ai ascuns?
La naiba!
Vrei să ştii secretul?
- Pentru ce? - Succes.
- Da. - Pentru a avea succes,
toată lumea are nevoie să întâlnească două persoane speciale.
Prima mea persoană a fost Margaux.
Ea m-a împlinit.
Da. Asta face şi Rosemary.
Ştiu.
Celălalt a fost binefăcătorul meu,
care m-a făcut ceea ce sunt.
Binefăcătorul dumneavoastră? Cine este?
Nu contează cine a fost.
Al tău va fi o persoană diferită.
Trebuie să-l găsim.
Trebuie să-i ceri.
Te va ghida şi te va ajuta să-ţi îndeplineşti toate visele.
Pentru că ele sunt realizabile, Guy. Toate.
Şi meriţi asta, nu-i aşa?
Eu cred că meriţi.
Merit, într-adevăr.
Haide.
Ro?
- Eşti bine? - Poţi sa mă ajuţi cu ăsta?
- Ajută-mă să-l mut. - Ce se întâmplă?
Priveşte. Acolo e o mulură.
În spatele dulapului, este o uşă ascunsă.
- Iubito, haide. - Ajută-mă.
Bine, opreşte-te. Cu grijă, da?
Vino aici.
Bine, asta e, asta e bine.
Ţi-am spus.
E doar un dulap pe care l-au ascuns?
Ro?
Ro.
- Pot să te întreb ceva? - Ce?
Ce vorbeai cu Roman ieri?
Ce? Când?
Te-am văzut la şcoală.
Am fost acolo în vizită la Julie, şi v-am văzut pe tine şi pe Roman.
Despre ce aţi discutat?
Rosemary, trebuie să încetezi.
Te porţi paranoic, bine?
- Haide. - Ai dreptate.
Haide. Ajută-mă să curăţ.
Ce-ai făcut?
Au stat aici.
Aici.
Este exact locul unde au facut poza.
Rosemary. Eşti obsedată.
Ce porţi?
- Guy... - Bine, da.
Ştiu ce am spus, dar eu doar...
Vreau să arăt bine pentru acest interviu.
Asta e tot.
Asta e ceea ce îţi doreşti cu adevărat?
Să fii şeful Departamentului de limba engleză?
Salariul meu aproape s-ar dubla, Ro.
Ştiu.
Eu doar... Am crezut că vrei să termini romanul.
E faptul că nu pot preda, nu?
Pe lângă asta, oricum n-ul mai publică, aşa că...
Despre ce vorbeşti?
Au sunat ieri. Mi-au anulat contractul.
Ce?
Ce s-a întâmplat?
- Ce au spus? - Nu ştiu.
Nu ştiu ce se întâmplă cu mine.
E ca şi cum creierul meu este blocat în melasă.
Nu a fost niciodată uşor să scriu, dar a fost întotdeauna posibil, ştii?
Nu.
Fiecare scriitor se blochează la un moment dat în cariera lor.
Este temporar.
Da, problema este că
eu contam pe vânzarea cărţii
pentru noi, iar acum acest interviu
a devenit brusc o oportunitate de aur.
Şi Ro,
Nu aş menţiona de poza asta nimănui.
De ce?
Tu doar... te-ai purtat cam aiurea aseară.
Asta e tot.
Apropo, îmi place noul tu.
Am crezut că ţi-a plăcut şi cel vechi.
L-am iubit. Dar este mai bine.
Mult mai confidenţial. Mai bărbătesc.
Da. Ascultă.
Chiar crezi că am şanse?
Eşti perfect pentru noul post.
Eşti mult mai bun ca profesor.
Ea e plictisitoare.
Mult succes.
Mulţumesc.
Scuze.
Bună.
Vino aici.
Iubito.
Ce mai faci?
Calificările sunt impecabile.
Desigur, publicaţiile dv. sunt impresionante.
Dar mă întreb cum le veţi aplica la clasă?
La urma urmei, trebuie să-i angrenăm pe studenţi,
nu să-i distrăm.
Trebuie să le captezi atenţia şi s-o menţii, aşa că spuneti-mi.
Sunt de acord cu tot ceea ce spuneţi.
Chiar dacă fiecare student este unic,
este responsabilitatea mea ca fiecare student să atingă
potenţialul maxim.
Postul de şef al departament...
Cred că veţi vedea că...
Salariul este adecvat
pentru responsabilităţile postului.
Dumnezeule!
Doamne.
Apasă. Ţine strâns, da?
- Cheamă poliţia acum! - Sună la poliţie!
Aşadar, dr Carraro va fi bine.
Cred că foarfeca nu a atins niciun organ vital.
Asta-i o veste bună.
Ai idee ce s-a întâmplat?
Nu.
N-am crezut că profesoara Bishop ar putea fi capabilă
de aşa ceva.
Adică, ea nu era prea distractivă,
dar să aibă o cădere psihică?
Cred că niciodată nu o să ştii cu adevărat ce se ascunde
în sufletul cuiva.
Probabil nu ar trebui să spun asta,
dar e bine pentru tine.
- Julie, nu. - Vorbesc serios.
E groaznic, dar acum eşti cel mai bun candidat pentru post.
Nici nu pot să mă gândesc că am câştigat postul în acest fel.
- Asta e... - Guy, încetează.
Nu e vina ta. N-ai avut nici o legătură cu asta.
Ea a fost maniaco-depresiva, sau drogată sau cine ştie.
Guy, te simţi bine?
Nu înţeleg.
Îi cunoşti? Sunt dispăruţi?
Nu, nu ştiu nimic despre ei.
Dar ai suspiciuni că a fost un act criminal.
Da.
Asta-i în apartamentul nostru.
Uite, e dormitorul nostru.
De aceea au luat poza.
E dimineaţa. Şi ei par a fi foarte fericiţi,
dar de fiecare dată când mă uit la poză
şi îi văd ochii ei, am un sentiment de rău.
Ţi-ai imaginat o viaţă întreagă pentru ei
din acest instantaneu.
Da.
Sună un pic aiurea, nu?
Îmi pare foarte rău.
Ai vorbit cu dna Castevet?
Poate ştie ea ce s-a întâmplat cu acest cuplu misterios.
Ea nu a vrut să vorbească despre asta.
Ai impresia că ascunde ceva?
Nu vreau să denigrez pe nimeni fără dovezi.
Eşti de treabă şi o prietenă loială.
Hai să verificăm dacă există vreo activitate în evidenţa poliţiei,
raportată la adresa dumneavoastră.
Un moment.
- Îmi pare rău. - Nimic?
Femeia din poză este moartă.
Numele ei a fost Nena Pascal.
Născută în Egipt, fără familie în Franţa.
Raportul preliminar spune că s-a aruncat de la balconul
de la dormitor şi a murit.
Dormitorul meu?
Soţul ei, Jacques, a confirmat sinuciderea ei.
Se pare că el a lipsit de la programarea pentru interogatoriu.
Şi în prezent e dispărut.
Vă mulţumesc pentru că mi-aţi atras atenţia.
Ar trebui să-ţi asculţi întotdeauna sentimentele, Rosemary.
Guy?
Scoateţi hainele.
Imbracă-te cu rochia.
Guy?
Surpriză!
Frumoasele baloane au sosit. Petrecerea poate începe.
Ce surpriză.
Soţul dv. minunat este noul şef al Departamentului de Literatură engleză
de la Sorbona.
Şi am făcut greşeala să-i spun şi lui Roman,
aşa că suntem toţi aici.
Asta a fost ideea lor.
Viaţa trebuie celebrată, mai ales când se întâmplă lucruri bune.
Ridicaţi paharele, doamnelor şi domnilor,
pentru ascensiunea rapidă a profesorului Guy Woodhouse.
Noroc.
- Mulţumesc. - Noroc, iubitule.
Felicitări!
Sper că este tot ceea ce ţi-ai dorit, iubitule.
Nu chiar.
Vino aici.
Când am făcut...
Vino aici.
Nu-i cunoşti pe toţi, nu-i aşa, dragă?
- Nu. - Vino.
Ce e? Ce s-a întâmplat?
Cred că ar trebui să încercam din nou.
Să încercăm ce?
Să facem un copil.
Ştiu. Ştiu.
- Ştiu că e înfricoşător. - Guy...
- Ştiu. - Poate că e prea devreme.
Nu simţi cât de diferit este totul aici?
Eu mă simt altfel.
Ne simtim bine. Lucrurile se întâmplă
aşa cum ar fi trebuit.
Si dacă e prea devreme?
Iubito, cred că e ceea ce avem nevoie.
A sosit momentul.
Nu-i aşa?
- Da? - Da.
Bine.
Ce se întâmplă?
Lasă-mă să ghicesc.
- Eşti însărcinată. - Nu.
Jur pe Dumnezeu, nu i-am spus nimic.
E în regulă. Dar eu... O să încercam.
- Nu, nu. - Nu, nu, nu, nu, nu.
Margaux, te rog. Fără alte cadouri.
Nu pot... nu pot să mai primesc.
Nu e un lucru frivol, ca o rochie.
- E un lucru serios. - Ce este?
E o bijuterie de familie umplută cu rădăcină de tanin
din sera mea.
E frumoasă.
E iute.
De fapt, e destul de puternică.
Este pentru a te proteja pe tine şi copilul tău care va apărea în curând.
Promite-mi că o să-l porţi.
Promit.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Îţi mulţumesc, Margaux.
Ce faci?
Scriu la cartea mea.
E 3:00 dimineaţa.
Vin, Rosemary.
Cuvintele, toate ideile. Vin.
E ca şi cum s-a deschis robinetul.
Deci nu e doar o cădere.
El te împinge de pe clădire.
Da. Şi e foarte deranjant.
Ştii, poate ar trebui să regândeşti toată treaba asta cu sarcina.
Poftim? Nu.
Ce vrei să spui? Sunt pregătită.
Am început diagrama menstruaţiei.
Am ovulaţie săptămâna viitoare.
Da, dar gândeşte-te la visul tău.
Adică, e atât de evident.
O cădere înseamnă că eşti neliniştită,
ţi-e frică că pierzi controlul.
Şi Guy împingându-te exact asta înseamnă.
Adică, de ce te repede
la o petrecere în faţa noilor prieteni ai tăi?
Nu.
Cred că ştiu despre ce e vorba.
Un cuplu? Nu înţeleg.
Guy împingându-te spre swinging?
Foarte amuzant.
Ei sunt Jacques şi Nena.
A fost cuplul care a locuit în apartamentul nostru
înainte de a ne muta noi.
Ea a murit acum trei luni.
În apartament.
A sărit sau a fost împinsă
de la balconul dormitorului nostru.
Asta-i ciudat.
Poate că visul meu a fost un semn, un mesaj.
Crezi că Guy încearcă să te omoare.
Evident că nu.
Da. Sigur că nu.
Am sentimentul că orice-ar însemna visul ăsta,
ea a avut răspunsul, şi nu-l voi afla niciodată pentru că a murit.
Poţi să te duci să vorbeşti cu prietenii ei.
Nu ştiu nimic despre ea. De unde să-i gasesc prietenii?
Bine. Vezi asta?
Asta e simbolul pentru copt creştin.
- Copt? - Da.
Există doar o singură Biserica Copta în Paris.
Da.
Iertaţi-mă.
- O cunoaşteţi? - Aşteptaţi.
Urmaţi-mă, vă rog.
- Eşti prietenă de-a Nenei? - Nu.
Dar vreau să aflu mai multe despre ea.
A murit.
În urmă cu trei luni.
Părinte, am încercat să aflu de ce.
Ştiu de ce.
Nena a fost întovărăşită cu satanişti.
Ea a locuit în locul sfânt. "Himera".
Staţi puţin, şi eu locuiesc acolo.
Himera.
Ce ştiţi despre trecutul ei?
M-am uitat pe internet,
şi scria că aceasta a fost construită în 1860
şi că a fost exclusiv pentru ce bogaţi şi celebrii.
Ţi-a spus calculatorul despre surorile Trench?
Ele au trăit acolo în 1933.
Nu. Au fost celebre?
Notorii.
Erau canibale.
Au măcelărit nenumăraţi bărbaţi şi le-au servit prietenilor lor
înainte de a fi prinse şi spânzurate pentru crimele lor.
E o poveste oribilă.
Nu e singura.
De atunci s-au întâmplat multe lucruri îngrozitoare.
Himera s-a ridicat de la sol.
- Clădirea este blestemată. - Părinte...
Steven Marcato a trăit acolo până în 1986.
Cine-i Steven Marcato?
Un fost satanist, poate chiar Satana însuşi.
- Ce e asta? - Revista "Fortune".
Cum crezi că el are atâta succes?
Diavolul se ascunde în spatele miliardelor lui.
De ce crezi că este diabolic?
L-am văzut pe alee în spatele clădirii Himera.
A sacrificat o prostituată.
Marcato a omorât-o şi i-a mâncat inima.
Aici spune că el este fondatorul Grupului Delphi
şi oferă milioane în scopuri caritabile.
Diavolul are multe feţe.
Nu ştii niciodată ce trăsături are de gând să ia.
Steven Marcato o zi, altcineva în următoarea.
V-am irosit prea mult din timpul dv.
Vă mulţumesc foarte mult...
Nu mă crezi!
Nici Nena nu m-a crezut, şi uite ce s-a întâmplat cu ea.
Ascultă-mi sfatul.
Lasă totul în urmă, toate posesiunile lumeşti,
toată lumea pe care o cunoşti, şi pleacă de aici!
Pleacă de aici şi dispari înainte să te găsească ei!
Ce zici?
Este cel mai bun lucru pe care l-ai făcut vreodată.
E minunat.
- Serios? Într-adevăr? - Nu.
Nu, nu am ochii în lacrimi.
Nu m-a emoţionat povestea,
sau cuvintele magice.
A fost frumoasă.
Slavă Domnului.
Roman chiar s-a bucurat.
A spus că i-o va arăta editorului sau.
I-ai dat-o lui Roman?
Da. Adică, a trebuit. Dacă nu era el,
n-aş mai fi scris-o, nu?
Practic, el este muza mea.
Am fost înlocuită cu un bărbat.
Încă mă gândesc la tine în timpul meu liber.
Iubitule, sunt mândră de tine.
Ai terminat cartea. Ai făcut totul de unul singur.
Mă duc să-l sun.
Stai.
Aşteaptă!
Stai, opreşte-te!
Paul.
Ai văzut un bărbat ieşind din lift?
- Nu. Nu. - Chiar acum?
Serios, acolo n-a fost un bărbat?
Nu. S-a întâmplat ceva?
Nu.
Bine, fie ca tine. Nu ţi-ar plăcea să scrii poezie?
Nu, am făcut-o când eram de vârsta ta.
Dar, ştii şi tu...
A fost o lucrare minunată.
- Da, bună treabă. - Mulţumesc.
Ţine-o tot aşa.
Doamnişoarelor, faceţi bine să
- citiţi pentru mâine. - Da, vom citi.
- Pa. - Pa.
Ne simţim bine când totul merge aşa cum ne dorim, nu-i aşa?
Da, desigur.
Şi în curând,
vi se va părea foarte natural,
să fiţi mereu în top.
Asta e dependenţa.
Veţi face orice să rămâneţi acolo.
Ţi-ai făcut un obicei,
să te plimbi cu străini, şi să vorbeşti aiurea?
Asta e o artă. Se numeşte seducţie.
Ai dreptate, scuze.
Nu am nici un ban.
Dar nimic nu se obţine fără un preţ.
Ştii asta.
Nu port această conversaţie
cu un străin complet.
Cine eşti?
Eu sunt tu.
Aşteaptă.
Domnule profesor.
Totul e în regulă?
Cine a fost?
Un student.
Am o veste.
Ţi-au citit cartea.
Şi...
Le-a plăcut.
Şi le-ar plăcea să te cunoască astăzi dacă e în regulă.
Haide.
- Domnule comisar? - Bună.
Ce surpriză. Intraţi, intraţi.
S-a întâmplat ceva?
Trebuie să vă întreb ceva.
Ce aţi făcut ieri?
Am avut cursul "La Toque Blanche",
şi după aceea, m-am dus la biserică.
De ce?
Pentru că am nevoie de îndrumare spirituală.
Părintele Tekem a fost găsit spânzurat noaptea trecută.
De ce te-ai dus să-l vezi?
Am vrut să-l întreb despre Nena.
Ce ţi-a spus?
A spus o mulţime de aiureli.
A spus că nişte canibali au trăit în această clădire
şi de asemenea, adoratori ai satanismului
şi că l-a văzut pe Steve Marcato comiţând o crimă.
- Cine? - Steve Marcato...
el este un... e miliardar.
El a spus că l-a văzut mâncând inima unei prostituate.
Am crezut că nu era în toate minţile, aşa că am plecat.
Steven Marcato? Uită-te ce apare pe net.
Cam multe ciudăţenii.
Crezi că este o coincidenţă,
sau crezi că moartea lui are vreo legătură cu Nena?
Nu ştiu.
Dar nu-i vorba despre un portofel furat, Rosemary.
Trebuie s-o laşi baltă şi să laşi poliţia să-şi facă treaba.
Ai grijă în cine te încrezi.
Nu am văzut niciodată ceea ce faci tu cu puiul ăla
la niciunul din cursurile de gătit.
Pentru că prepar un leac.
Văd că nu porţi amuleta.
Nu am vrut să-l port astăzi.
Ce este acest leac?
Supa fertilităţii.
O bei după ce fierbe la foc scăzut
timp de 12 ore, în vas de lut.
E gustoasă?
Nu. Groaznică.
Dar te va ajuta să rămâi însărcinată.
Am învăţat asta de la chinezi.
Am o prietenă, Shui Fa,
ea a trebuit să fugă din China după revoluţia comunistă.
A fost disperată să aibă un copil
cu un bărbat care a obligat-o să abandoneze,
şi a avut numai trei zile pentru a-l concepe.
Asta e reţeta folosită
pentru a deveni fertilă.
Reţeta încă foloseşte şi în ziua de azi.
Presupun că nu pentru ea.
- Îi foloseşte la 80 de ani? - Desigur.
Ţi-am încredinţat secretul prietenilor mei.
Ce zici de secretul tău, Margaux?
De ce nu mi-ai spus despre Nena?
Cum să vorbeşti despre cea mai mare durere
din viaţa ta?
Am iubit-o pe Nena ca pe fiica pe care n-am avut-o niciodată.
Am implorat-o să-şi părăsească soţul.
El a fost forţa întunecată...
care a pus stăpânire pe sufletul ei.
Am încercat în repetate rânduri
să o ajut să iasă din capcană, am ştiut că a fost acaparată.
Am văzut-o cu o zi înainte de a muri.
Încă îmi amintesc zâmbetul ei.
Mi-a spus că era atât de fericita.
Simţea că pluteşte.
Nu mai am secrete.
Nu. Îmi pare rău.
Chiar îmi pare rău că m-am îndoit de tine şi Roman.
E adevărat că atunci când am aflat despre Nena,
M-am gândit că tu...
Ai fost prea bună ca să fie adevărat.
Crede-mă, Rosemary, prietenia noastră nu este ca s-o înlocuiască pe Nena.
Îmi pasă de tine.
Vreau doar să fii sănătoasă şi fericită.
Îţi promit că voi încerca supa ta oribilă.
Nu.
O vei mânca până la ultima picătură.
Chestia asta e oribilă.
Vrei puţin?
Nu?
Eşti aşa de laşă.
Doamne.
Sper că ai luat cina
Pentru că tot ce am este supa fertilităţii a lui Margaux.
Da, ştiu. Nu mi-e foame.
Te simţi bine?
Da.
Nu ştiu dacă am făcut o mare greşeală sau nu.
Ce vrei să spui?
Guy?
Mi-am vândut cartea.
E extraordinar!
Aici, aşteaptă. Trebuie să-ţi arăt. Eşti gata? Uită-te.
Uite, uite, uite, uite, uite.
Guy...
Nu cred că am văzut vreodată atât de multe zerouri
pe un singur cec.
Nu-i aşa? Şi asta e doar avansul.
Du-te.
Du-te şi schimbă-te.
Pune-ţi nişte haine frumoase
pentru că ieşim.
Ce-i gustul ăsta?
Supa asta e groaznică.
Ştiu.
- Mă duc să mă spăl pe dinţi. - Du-te.
Nu vreau chestia asta pentru tine şi copil.
Ce ai făcut cu pantofii?
A trebuit să-i scot. Da, ei bine...
- La Operă? - Da.
Ia uite la soţul meu.
Nu ţi se pare foarte fericit?
Ştii, câteodată succesul este greu de acceptat.
Aşteaptă până când are "probleme" în pat.
Atunci chiar va trebui să fii o majoretă.
Mulţumesc.
Sa-mi pun eşarfa.
- Mulţumesc. - Mulţumesc.
Roman, hai să mergem pe jos.
Vreau să-mi limpezesc mintea de la vin.
Mulţumesc.
Sunt un pic jenată să recunosc
am fost geloasă pe tine.
Pe mine?
Ai făcut şi ai obţinut în două săptămâni
ceea ce eu nu am putut face în doi ani.
L-ai sprijinit pe Guy să-şi termine cartea.
Mi-a spus că ai fost muza lui.
Aş vrea eu să am o asemenea putere.
Ştii tu, inspiraţia e un mister.
Ştii ce l-a inspirat pe Napoleon să-i ceară mana Josephinei?
Restaurantul în care am fost şi am stat, exact în acelaşi loc.
Pentru Guy, cine ştie? Poate că a fost noul apartament,
poate e dulceaţa parfumului tău de pe perna lui.
Nu, tu ai fost.
Aşa că îţi mulţumesc.
Încă sunt geloasă.
Ţi-e frig? Pot chema şoferul.
- Nu, sunt bine. - Eşti sigură?
Da.
Margaux!
Da?
Să ne urcăm în maşină.
Nu, nu fi ridicol.
Suntem la trei blocuri distanţă.
Te simţi bine?
Da.
Nu puteai sa o lasi deschisa?
Nu este momentul acum, Jaques. Nu acum.
Vreau ceea ce ai promis.
Ascultă.
Sună-mă mâine, şi vom rezolva totul.
Totul va fi bine.
Fără minciuni.
Roman!
Cheamă ajutor!
Vă rog...
Cineva să ne ajute!
Cheamă ajutor!
- Cineva să ne ajute! - Telefonul!
- Dă-mi telefonul! - Cineva să ne ajute!
Cineva!
Acum largeşte.
Aspiră încă o dată.
Introduc penseta.
Mai aspiră o dată.
Bine, e foarte bine.
L-am prins.
Roman este puternic.
Trebuie mai mult decât un glonţ să-l omoare.
- Bună seara. - Dle comisar.
Sper că sunteţi aici să-mi daţi veşti bune.
Spuneţi-mi, vă rog, bărbatul care l-a împuşcat pe soţul meu
a suferit înainte de muri?
Jacques Pascal nu este mort, Madame Castevet.
Acum îl pregatesc pentru operaţie.
O să vorbesc cu el când îşi recapătă cunoştiinţa.
Aş fi curioasă să aflu de ce a simţit nevoia
să-l împuşte pe soţul meu.
Jacques Pascal şi soţia sa
au locuit în acelaşi apartament
în care dl şi dna Woodhouse locuiesc acum.
Este exact?
Da.
Soţia lui a murit acum trei luni.
Poliţia mi-a spus că a fost sinucidere.
Cu ceea ce s-a întâmplat în seara asta,
cred că ar trebui să luăm în considerare altă teorie.
Pot să vă pun câteva întrebări?
Puteţi să-mi spuneţi exact ce-a spus Jacques Pascal
înainte de a trage cu pistolul?
Nu ştiu ce a spus
fiindcă vorbeau în franceză.
Şi noi eram prea departe de ei.
Dar el a spus în engleză "Vreau ceea ce este al meu."
Nu. "Vreau ca ceea ce a fost promis."
Şi apoi el a spus, "Fără minciuni."
Şi apoi l-a împuşcat pe Roman.
Ar putea soţul tău să-şi fi încălcat promisiunea?
Imposibil.
Roman nu şi-ar încălca promisiunea.
Ce vă mai puteţi aminti?
Poate că l-aţi mai văzut înainte de seara asta, sau...
Nu l-am văzut niciodată pe acest bărbat.
Nu?
Nu. Niciodată.
Bine, dacă vă amintiti ceva, orice,
vreau să ştiu.
Îmi doresc ca soţul dvs. să se recupereze repede.
Mulţumesc, domnule.
- Noapte bună. - Bună seara.
Vreau să încep rugăciunea.
Vrei să venim cu tine?
Nu, trebuie să fac asta singură.
Eşti sigură că vrei să fii singură?
Dacă ai credinţă, nu eşti niciodată singur.
Nu, nu, nu.
Nu se poate. Se trezeşte.
Ţine-l, ţine-l!
Nu pot!
Îmi pot doar imagina cât de înspăimântător a fost, draga mea,
pentru că arăţi groaznic.
Am fost îngrijorată, iubitul meu,
dar acum ştiu că o să fii bine.
Cum te simţi, Roman?
Mă simt destul de...
destul de bine.
Ai grijă.
Vorbim... vorbim curând.
Mulţumesc că aţi venit.
Au fost cu mine, aici, toată noaptea.
Sunteţi prieteni adevăraţi.
Măcar atâta lucru putem să facem pentru binefăcătorul meu.
Ce s-a întâmplat cu...
atacatorul meu?
Nu ştim.
Ai nevoie de ceva?
Da.
Duceţi-vă acasă şi luaţi-o pe soţia mea cu voi.
De data asta, nu vă duceţi pe jos.
Luaţi maşina.
Promit.
Pa.
Miroşi diferit.
Scuze.
Cred cu tot entuziasmul...
E altceva.
Ştiu ce este.
Ce?
Eşti gata.
Eşti pe deplin pregătită.
Guy, trezeşte-te.
E momentul să o facem.
Margaux, eşti sigură că vrei să faci asta?
Sunt epuizată.
Cred că şi tu.
Du-te şi fă un duş.
Când ieşi totul va fi pregătit.
Parcă iau foc pe interior.
Peste tot.
Arăţi minunat.
Guy, vreau ca asta să fie
cea mai romantică şi perfectă seară din viaţa noastră.
Fără presiune, da?
Mă simt atât de ciudat. Parcă plutesc.
Rosemary...
Nu este un vis.
Se intamplă cu adevărat.
Traducere: Magda - Subtitrări-noi Team
Sincronizarea: DISTEL Subs.ro Team @ www.subs.ro