Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
16 AUGUST 1986
O MOARTE ÎNTUNECATĂ S-A POGORÂT NOAPTEA, PE NEAȘTEPTATE, PESTE SATUL KIBLEDERE...
NIMENI NU ȘTIE CÂTE CAZURI DE NEBUNIE, BOALĂ ȘI MOARTE SUNT ÎN SAT...
Deci, doctore, ce ați declarat atunci?
Atunci... Adică, în 1986?
Da. De ce n-ați făcut publice incidentele din satul Kibledere?
Sunt doctor, dle. Te rog, nu mă lua drept politician.
Dle Erhan, un doctor are datoria de a spune publicului adevărul.
Nu îți poți imagina ce s-a petrecut în satul ăla!
Au murit oameni acolo,
și trebuie să explicați de ce nu i-ați ajutat.
Pe naiba! Rapoartele legate de incident au fost pregătite și publicate în ziare.
Din raportul dvs: stres post-traumatic,
schizofrenie în masă, anxietate, depresie gravă...
- Dle Kubilay! - ...tulburări de discernământ,
- ... factori genetici. - Dle Kubilay.
- Tulburări somatoforme... - Dle Kubilay!
Da?
Ce vrei?
Ce s-a întâmplat cu oamenii din satul Kibledere?
Uite. Nu îți pot spune asta.
Doar să știți, nu voi abandona niciodată căutarea.
Dle Erhan.
Alo?
Dle Erhan?
O colegă psihiatru vizitase satul deunăzi.
- Satul Kibledere? - Da.
A filmat ea însăși chestii de acolo.
Care e numele acestei colege?
Ebru. Dr. Ebru...
Du-te la... facultate și găsește filmările. Atât pot să spun.
Alo? Dle Erhan?
Alo?
Dle Erhan?
Sunt psihiatru Ebru Karaduman.
E prima zi de înregistrare pentru un caz special
de tulburare de personalitate schizoidă.
Am fost chemată aici de un exorcist, hogele Faruk.
Acesta se află acum înăuntru.
El exorcizează o femeie despre al cărei trup
se crede că e posedat de un gin de 1300 de ani.
Hogele Faruk Akat mi-a dat permisiunea să filmez ședința.
Ce caută copilul ăsta aici? Vino cu mine.
Ce cauți aici? Ieși!
Ieși. Hai!
Nu te uita, copilă. Hai, scumpo.
Hai, stai aici.
Du-te.
Pleacă imediat din femeia asta! De nu, te voi trimite
în cele mai întunecate unghere ale iadului!
Taci, jigodie!
Nu mi-e frică de tine!
Să nu-ți fie frică de mine! De ce ți-ar fi?
Să-ți fie frică de Allah!
Ia curvele astea din cameră, și-ți arăt eu cine e Allah, și cine e Satana!
Țineți-o! Nu-i dați drumul!
Valea cu voi, stricatelor!
Fiice de curve!
Plecați!
Sau vă dau în vileag toate jegurile!
Voi spune ce faceți noaptea cu soții voștri!
Voi spune ce faceți una pe la spatele celeilalte!
Vă voi scoate la iveală toate bubele!
- Nu-l ascultați! - Plecați!
- Nu ascultați, țineți bine! - Dați-mi drumul!
Nurhan.
Nu ți-ai blestemat vecina din gelozie?
Curvo!
N-ai vrut-o moartă?
Nu?
Cemile.
Cemile, soțul tău va fi lovit de o mașină.
Îi vor găsi creierii și mațele sub cauciucuri...
Tu!
Soțul tău...
Soțul tău e un pervers!
Îți spune ce face cu curvele?
Îți spune?
Plecați!
Dați-mi drumul! Omul ăsta nu-mi poate face nimic!
Sau vă ard casele din temelii!
Dați-mi drumul!
Unde e?
- Acolo, s-a dus acolo. - Acolo.
Ebru, rămâi în spate. Ar putea fi periculos.
Așa. Dă-i drumul.
Allah!
- Allah! Mulțumesc, hoge. - S-a terminat.
S-a terminat. Nu te teme.
E în regulă, soro, e bine.
Soro, ești bine?
- Sunt bine, mulțumesc. - Ești bine?
Cu ajutorul lui Allah,
v-o redau pe pacientă, sora Hatice, vie și sănătoasă.
Acum, ascultați-mă cu atenție. Nu vă jucați cu farmece și vrăji.
Nu practicați magie.
Cei care practică magie sau blestemă pe cineva
nu vor fi salvați nici în viața asta, nici în cea de apoi.
E adevărat că tot auzim despre gini în ultima vreme.
Una din cinci persoane e bântuită de unul. Doamne ferește!
Poți da de tot felul de necazuri. Accidente, blesteme, boli. Orice.
Dar, după cum ați văzut,
când aveți pe cineva care știe ce face,
ginii nu vă pot face nimic.
Allah ne-a făcut mult mai puternici decât ei.
Fie ca Allah să ne apere de toate relele!
Amin!
Dl Faruk și-a dat spectacolul,
dar eu mai am niște întrebări să-i pun.
Bună!
- Bine ai venit. - Mulțumesc. Bună!
- Cum ești? - Sunt bine. Tu?
Sunt bine, mulțumesc.
Ai o casă frumoasă.
Da. E o veche casă grecească moștenită de la bunic.
Da? Frumos!
- Poftește. - Mulțumesc.
Superb! Toate gravurile sunt făcute de mână, așa-i?
- Totul e original, nu am schimbat nimic. - Frumos!
- Ziua bună! - Mulțumesc, copilă! Bun venit!
Mulțumesc. Scuze de deranj!
- Nu-i niciun deranj, intră! - Mulțumesc.
Dră Ebru...
De ce nu te odihnești puțin? Poți relua oricând filmarea.
- Bună, din nou. - Bună.
Dle Faruk, dacă mă lăsați puțin, pot să instalez acum camerele.
- Firește. Fă-o liniștită. - Bine, mulțumesc.
Dle Faruk, ce pățise femeia de ieri?
Ei bine, începuse, fără motiv, să se teamă de apă.
Nu voia să se spele.
Sau să curețe. Toată casa îi era mizerabilă,
și începuse să-i amenințe pe toți.
Nu s-a dus la doctor?
Medicamentele prescrise i-au înrăutățit starea.
- Cine a spus asta? - Ea. Și familia ei.
Au auzit despre mine, așa că i-am ajutat.
Înțeleg.
Dle Faruk.
Ce, mai exact, ai făcut ieri?
Deci, începem. Așa se va desfășura treaba?
Da, am început.
Vei povesti și vei da spectacol. Iar eu voi observa, examina și filma.
- Uite, dră doctor. - Nu e nevoie să-mi spui doctor.
- E destul Ebru. - Bine, Ebru...
Filmezi astea și, apoi, ce urmează?
Le vei arăta profesorilor tăi de la facultatea de medicină?
E un studiu pentru dizertație, vom alege un caz care poate fi diagnosticat.
O persoană posedată de gin.
Așa-i vei spune tu. Eu îi voi da altă denumire.
Mă rog.
Pe scurt, îmi vei încredința un pacient pe care doctorii nu l-au putut vindeca.
Și-mi vei cere să vindec pacientul, nu?
- Hai să spunem așa. - Bine.
Să presupunem...
că vindec în două zile un pacient cu o problemă gravă, iar tu filmezi asta.
Ce urmează?
Cum adică?
- Vei recunoaște? - Ce să recunosc?
Existența ginilor.
Ce are de-a face cu asta? Ăsta va fi un studiu științific.
Iartă-mi ignoranța, doctore,
dar testele științifice nu ajung la rezultate?
Ba da, dar oamenii de știință pot evalua aceste rezultate.
Bine. Fie. Spune-mi, cum percepi tu ce s-a petrecut ieri?
Am unele suspiciuni.
- Ai suspiciuni? - Da.
- N-ai văzut în ce hal era? - Ba da.
A venit la mine și am trimis-o înapoi vindecată.
Fusese la psihiatru și primise medicamente.
Oare se poate s-o fi organizat tu?
Cum așa?
- Dle Faruk, m-ai sunat ieri. - Așa e.
Poate o cunoșteai și ai chemat-o
și ați pregătit scena. Și ți-ai dat spectacolul.
Spectacolul?
Nu te supăra, am discutat deja despre asta.
Bine, fie.
Hai cu mine. Am să-ți arăt ceva.
- Unde? - Doar vino cu mine.
- Stai. Să-mi iau camera. - Aștept.
Ai idee ce e asta?
- Pare să fie ce i-a ieșit ieri pe gură. - Exact.
Și ce? A fost vindecată pentru că i-a ieșit asta pe gură?
A fost vindecată pentru că ginii care o bântuiau au plecat odată cu asta.
Nu e destul de credibil.
Ai văzut-o cu ochii tăi.
Ai filmat-o, și totuși, nu ți se pare credibil.
Bine.
Înainte să-i scoți chestia asta din gură ieri,
- ...de ce ai acoperit-o cu un văl? - Ce are a face?
Ai acoperit-o cu un văl.
Te-ai băgat și tu sub el, având chestia asta în buzunar.
I-ai pus-o chiar tu în gură. Nu se poate?
Doar ignoranții cred totul. Cercetătorii se îndoiesc mai întâi.
Răspunde-mi, te rog. De ce ai acoperit-o cu un văl?
Ca ginul să părăsească trupul, trebuie să fie întuneric beznă.
De aceea am folosit vălul.
- Puteai să stingi lumina de la cameră. - Și aia ar fi mers.
Dar ai preferat s-o acoperi cu un văl.
În plus, e imposibil, medical, ca un lucru atât de mare
să iasă doar așa din stomacul cuiva.
Crede-mă, toți cei care vor vedea filmul vor crede că ai ascuns ceva sub văl.
Deci, indiferent pe cine vindec,
tu și profesorii tăi veți susține același lucru.
Nu. Ai o șansă.
Anume?
Eu aleg pacientul pe care-l vei vindeca, nu tu.
Aoleu!
Poftim, beți un ceai.
Mulțumesc frumos.
- Scuze deranjul. - Poftă bună.
- Mulțumesc, mamă. - Poftă bună.
Dle Faruk, ce sunt alea?
Sunt versuri pentru protecție contra gini, vrăji și deochi.
Uite. De exemplu, aia e Ayatul Kursi.
Iar acelea sunt descântece cu sens cunoscut doar mie,
scrise de mine cu stilou și pe hârtie specială.
- Descântece? - Da, descântece.
Uite. Fiecare literă arabă corespunde unui număr.
- Bine. - Ăsta e Abjad.
Când sunt aliniate, rezultă farmece puternice.
Înțeleg. E ceva de genul cabalelor iudaice?
Acelea diferă puțin pentru că includ alchimie.
- Deci, ce fac toate astea? - Sunt pentru protecție.
Dacă ginii sunt creaturi atât de inteligente și de periculoase,
de ce se tem de simple litere scrise pe hârtie?
Că aceste litere pe care le numești simple sunt mortale pentru ei.
Cum?
Așa cum un virus mic poate ucide un animal uriaș.
Dar știm cu certitudine că virusul există.
Știm exact cum acționează într-un organism.
Dră Ebru.
Ginii sunt creaturi formate respingând căldura, lumina și focul.
Adică, iau formă la o anumită frecvență electromagnetică.
Deoarece aceste farmece reflectă diferit lumina
prin fiecare șir individual, și dat fiind că lumina e un val electromagnetic,
nu e atât de incredibil că au efect asupra ginilor.
Se pare că-ți place să folosești termeni științifici.
Uite, dră Ebru.
Unii pacienți ar trebui vindecați doar de doctori.
- Recunosc sincer asta. - Bun.
Dar... Sunt unele cazuri
în care nu poți să faci nimic.
- Doar noi le putem vindeca. - Dar nu există dovezi.
Ce fel de dovezi vrei?
Dacă ginii sunt, precum spui, ființe care umblă, mănâncă și vorbesc,
trebuie să avem ceva dovezi concrete, nu?
Dră Ebru, știința acceptă existența viselor?
Desigur.
Atunci, există dovezi concrete privitoare la vise?
Nu. Deci, ceea ce s-a întâmplat...
Stai un pic. Visele nu intră în discuție
pentru că existența lor e acceptată de toată lumea.
Însă, doar unii oameni și religii susțin existența ginilor. Sunt lucruri diferite.
Gin înseamnă ceea ce se ascunde în întuneric.
Da... E dificil să-l vezi și să-l atingi,
dar e ușor să-l simți.
Și, de fapt,
frigul pe care-l simți când e în apropierea ta...
e incomparabil.
Teama nu e dovadă, dle Faruk.
Asta are la bază psihiatria.
Nu ne putem înțelege fără dovezi concludente.
O vei putea face când vor fi dovezi concludente, doctore?
Nu știu. Să-mi spui tu.
Vom vedea.
Uite.
De exemplu, asta e alchimie. Pe vremuri, era o știință.
Acum, spui că e vrăjitorie.
Faruk, băiete, am pregătit niște mâncare. Hai, mănâncă ceva.
Nu, mulțumesc. Nu mi-e foame.
Poftește! Mama face mâncare delicioasă.
Poate altă dată.
Ar trebui să plecăm. Mulțumesc foarte frumos.
Aceasta e pacienta.
Mergem în Mugla.
Kubra Duran.
- Să te întorci cu bine, fiule. - Sărut mâna, mamă.
Deci, te-au interesat ginii încă din Adana,
sau asta a început după ce te-ai mutat în Bursa?
Totul a început în copilărie.
Mai sunt și alții în familia ta care exorcizează?
Nu, dră Ebru, nu e ceva ce se moștenește în familie.
Să lăsăm subiectul.
Dar, cum am spus, a început în copilărie.
Există ceva numit: „a învăța meșteșugul.”
- A învăța meșteșugul? - Da.
Ce e, mai exact?
Vezi tu,
e ca atunci când înveți de la un înțelept sau un mentor.
Și apoi, pui în practică.
- Pentru un preț? - Nu se plătește nimic.
- Chiar? - Cel puțin, în cazul meu.
Nu se poate spune la fel despre ceilalți de o profesie cu tine.
Dră Ebru, dacă privești în jur, există tot felul de oameni.
Unde, mai exact, mergem?
Mergem în satul Kibledere.
Ar trebui să fie la 100 de kilometri.
Nu-mi amintesc prea bine drumul, am plecat de acolo când eram mică.
Voi opri undeva s-o sun pe sora Refika, să-mi explice drumul.
Refika?
Mama Kubrei, pacienta.
Stai s-o sun pe Refika.
Alo.
Soră Refika, sunt Ebru.
Refika. Suntem la...
Nu, nu am ajuns. Cred că ne-am rătăcit puțin.
Eu...
Da. Am trecut de aia.
Da.
Dar n-am virat pe strada Koycegiz.
Am virat greșit. Dar acum știu drumul, sper. Să mergem.
- E o casă în față. - Da.
- Să-i întrebăm pe ei? - Da.
Pacea fie cu voi.
- Bună, bine ați venit. - Bună, scuzați că vă deranjăm.
- Nicio problemă. Da? - Ne-am rătăcit.
Încercăm să ajungem în Asagiyagiz.
Ce e cu Asagiyagiz și camerele de filmat?
Facem o investigație legată de satul Kibledere.
- Opriți camerele, stingeți-le! - Faruk!
Am prins semnal.
Spui că ți-ai petrecut copilăria aici, dar nu recunoști nimic.
Ai dreptate. Nu l-ai văzut pe omul ăla?
Mai întâi, a fost drăguț cu noi, apoi ne-a alungat.
Vei găsi tot felul de ciudățenii în locul ăsta.
Dră Ebru, ne-am împotmolit. Să ne întoarcem în Mugla?
Hoge, le poți cere ginilor ăștia să ne arate drumul?
Sunt cu ochii pe noi chiar acum.
Cum adică?
Locul ăsta...
e ideal pentru gini, diavoli, demoni.
Abu Samarqandi spune...
„De e un pisc dinspre care răsare soarele, și altul înspre care apune,
iar țărâna și piatra dintre sunt traversate de un râu...
umbrele dintre ele sunt infestate cu gini.”
Parcă a descris locul ăsta.
Ce a fost zgomotul ăla?
A venit de acolo.
Parcă plânge cineva.
Da, e plânsul unei femei. Stai, hoge. Voi filma.
Așteaptă-mă!
- A venit de aici. - Continuă să mergi.
Încet, ai grijă.
Ai auzit asta?
Da.
Așteaptă, hoge Faruk.
Vine chiar de acolo.
Ai grijă.
Vezi ceva?
- Hoge Faruk! - Liniștește-te, Ebru!
Ebru, ești bine?
Da, unde e?
S-a dus, Ebru. A plecat.
Unde e? Nu, voia să mă muște!
Liniștește-te, Ebru. Uite, s-a dus.
- S-a dus acolo? - Vezi? Nu e nici acolo. A plecat.
- Hai, să ne întoarcem la mașină. - Hai, să plecăm de aici.
La naiba, am scăpat camera!
- E stricată? - Nu, e bine.
- Du-te la mașină! - Hai!
Haide!
Cum să i se întâmple asta unei iubitoare de animale ca mine?
Mi-a stat inima-n loc.
- O sting dacă te deranjează. - Nu, nu e asta.
Știi, ești doctoriță.
În anul trei la facultatea de medicină,
am avut un profesor care ne-a spus ce nociv e fumatul.
Îl chema Selim Gurgen și avea o dependență!
Al cui mormânt o fi?
Alea sunt oase?
Ciudat.
Nu intra, hoge Faruk.
Hoge Faruk.
Ce naiba e asta?
Sunt oase.
- Nu e un semn masonic? - Ba da, dar ăsta are alt sens.
Cum așa?
Cred că cineva a făcut ce suspectez.
Ce anume?
Când animalele sătenilor mor în număr mare, fără motiv,
fac sacrificii și spală pământul cu sânge...
și apoi așează oasele așa.
Ce ciudat copac al dorințelor!
Sunt atârnate peste tot. Sunt intestine?
M-am atins de ele!
- Mi-au intrat în păr! - Stai o clipă.
Cimitir, mausoleu...
vraja cu oasele, simboluri...
Ce e?
Dră Ebru, vino. Adu lumina.
- Ce? - Adu-o.
Ce scrie?
Șapte, unu, șapte, cinci.
- Șaptezeci și unu, șaptezeci și cinci. - Cineva l-a săpat în copac.
- Cine știe ce și-au dorit. - Unii copaci sunt doar pentru rău.
Cum să-și dorească cineva rău? Aiurea!
Unul care vrea moartea unui dușman sau a cuiva pe care e gelos...
va lega un fir de păr, o unghie sau un os de o cârpă cu numele persoanei
și o va lega de un pom. E o tradiție milenară.
- Mirosul e îngrozitor. - Locul ăsta e rău, dră Ebru.
Ești bine?
Dră Ebru, ești bine?
- Ești bine? - Sunt bine.
Mirosul m-a sufocat.
Voi fi bine acum.
- Uite, oile! - Nu le călca.
Bine. Opresc.
Uite, ce drăguță e cea mică!
Frate!
Mi-ai speriat oile.
- Bine. Ne-am oprit. - Ne pare rău.
Ne-am rătăcit, ne poți îndruma?
Unde mergeți?
Încercăm să ajungem în orașul Asagiyagiz.
- Ce treabă aveți acolo? - O știi pe Refika Duran?
Numele soțului ei a fost Bilal Duran. A murit.
Bilal Duran din satul Kibledere.
Da, el e.
S-au mutat acum ceva vreme, dar acum stau într-un vechi conac grecesc. Îl știi?
Sunteți departe. Dacă vă întoarceți, trebuie să mergeți și mai departe.
Uite, știți ce?
- Mai bine mergeți înainte. - Bine.
Veți ajunge la o bifurcație. Faceți stânga.
Veți vedea luminile. Veți știi când sunteți pe drumul bun.
Rămâneți pe drumul ăla. Veți vedea casa în față.
- Bine, mulțumim frumos. - Bine?
- Mersi. - Drum bun!
Sper că ne-a dat direcții bune.
- E bifurcație, cum a zis. Am luat stânga. - Da.
- Uite luminile în față! Bun. - Acolo e, am găsit-o.
- Hoge Faruk, ce... - Ce?
- Ce e acolo? - Ce?
Ce fac acolo?
Cine?
- Ia asta și filmează. - Pe cine, dră Ebru?
Deja filmează. Nu uita să aprinzi lanterna.
Repede! Vezi?
- Unde? Nu văd. - Uite!
E cineva cu el?
- Aia e? - Da.
Am văzut... Stai o clipă. Nu e păstorul pe care l-am văzut?
- Nu se poate. - El e.
- E cu mult în spate! - Stai puțin. Bine, am trecut de ei.
Bine, am trecut de ei, dră Ebru.
Mă rog.
Ciudat.
Condu mai departe, dră Ebru.
Încercăm să găsim drumul de ore întregi.
Alo, soră Refika.
Acum sunt pe drumul acela.
Da.
O moschee? Nu văd moscheea pe dreapta.
Bine, am trecut pe lângă ea.
Bine, fac dreapta aici.
Bine.
Bine, am înțeles.
Bine, ne vedem.
- Ăsta e? Suntem pe drumul bun? - Da.
- Acolo. - Albă.
- Ești sigură? - A sosit, uite.
A sosit.
Bine aii venit!
Ia te uită la ea! Ești frumoasă.
Draga mea soră!
- Pacea fie cu voi! - Bună! Bun venit.
A trecut atâta timp, dar nu te-ai schimbat deloc.
Am făcut multe. Uite, mi-a încărunțit tot părul.
Haide, Refika.
- Doctor Ebru. - Draga mea Esra. Cum ești?
Sunt bine, și tu?
- Sunt bine. Ea cine e? - E fiica mea, știi?
- Domnul s-o binecuvânteze! Salut. - Salut.
- Du-te și pupă mâna mătușii. - Ce scumpă ești!
- Părinții tăi sunt bine? - Da.
- Vorbim când ajungem acasă. - Bine.
Iată, acesta e hogele Faruk. V-am povestit despre el. Faruk Akat.
- Bine ai venit. - Bună!
- Nu stați aici. Să mergem acasă. - Bine, să mergem.
Lucrurile ne sunt în mașină. Urcați. Ne întoarcem împreună.
- Bine. Hai, copilă. - Pe aici.
Hai!
Așa. Am ajuns.
- Ăsta e locul, soră Refika? - Da.
Nu vreau să te insult, hoge Faruk, dar casa asta e mai frumoasă ca a ta.
- Tare frumoasă. Cât de veche e? - E foarte veche.
E printre cele mai frumoase și vechi case din Asagiyagiz.
Clar!
Iar aia e casa noastră.
Esra, casa asta e goală?
Tatăl ei iubea locul ăla.
- A rămas așa de când a murit. - Înțeleg.
- Să mergem acasă? - Bine.
Hoge Faruk.
Hoge Faruk?
- Hai, să ne luăm lucrurile din portbagaj. - Bine.
- Ebru, lasă-ne să te ajutăm.
Bine.
Poftiți înăuntru.
Sfinte Allah!
- Bine ai revenit. - Vreau să te mai îmbrățișez o dată.
Poți să ții asta? Mi-a fost așa dor de tine!
Allah să te binecuvânteze, hoge, că ai bătut tot drumul ăsta.
Pentru nimic. Sper să pot să fiu de ajutor.
- Dră Ebru, camera... - O iau eu.
Esra, îți aduci un pahar cu apă?
Imediat. Hoge, vrei să bei ceva? Apă sau ayran?
- Un pic de ayran. Rece. - Bine.
A trebuit să vă învârtiți mult?
N-ai idee, Refika! Ne-am rătăcit
și am cerut direcții. Ne-a atacat.
- Apoi ne-a atacat un câine. - Serios? Unde?
Oprisem undeva de-a lungul drumului sătesc.
Vezi tu, locurile s-au schimbat...
- Când ai plecat, erai atât de mică! - Da, și am uitat totul despre asta.
Haide, Fatma, uite.
- Au sosit oaspeții. - Bună.
El e hogele Faruk.
Mătușă Fatma, îți aduci aminte de Ebru?
Oprește camera, Ebru!
Dar am discutat despre asta, Fatma.
Cu tine vorbesc. Oprește camera!
Am discutat despre asta, de ce te porți așa?
- Nu te băga! Ți-am spus s-o oprești! - Stai o clipă. Bine.
O opresc. De ce ești atât de mânioasă, Fatma?
- De ce ai venit? - Calmează-te, soră.
De ce să mă calmez?
Nu ți-e rușine? Ești doctoriță acum,
dar ai venit cu camera de filmat și hogele ăsta.
N-ai încredere-n mine pentru că-s doctoriță?
- N-au filmat-o pe Kubra la spital? - Aia a fost la spital.
Bine, dar doctorii o filmau și acolo.
Iar acum o voi filma ca doctor și ca prietenă, Nu-ți face griji.
Vai, copilă! Nu se simte bine.
- N-o poți ajuta așa! - Mătușă Fatma.
Nu vreau să-i fac rău Kubrei, bine?
Cică nu vrei să-i faci rău. Ce caută ăsta aici?
Fatma! Fatma, ți-am spus să taci!
- Despre ce vorbești? - Mamă.
- Mamă! - Hai să ne calmăm!
Fiica mea a stat un an în spital
și nu s-a schimbat nimic! I-au dat injecții și medicamente.
I-au făcut tot felul de șocuri electrice!
Ce problemă ai? Despre ce e vorba? De ce te uiți așa?
- Nu te băga. - Mamă!
Spune-mi, îi e mai bine, sau mai rău?
Uite, îți spun: Kubra va fi bine. Fiica mea va fi vindecată, înțelegi?
- Nu te băga! - Încetează, soră Refika! Oprește-te!
Dacă i se întâmplă ceva, toți veți fi vinovați!
- Înțelegeți? - Nu e nevoie să vă temeți, dnă Fatma.
Suntem aici în numele lui Allah.
Dacă nu putem face nimic, ne rugăm și plecăm.
Despre ce naiba vorbești, hoge?
Fie ca Allah să facă ce vrea cu tine!
Esra, ține asta.
Soră Refika, uită-te la mine.
Calmează-te, respiră adânc.
Te-ai liniștit? Bine, ascultă-mă.
De camera cauzează probleme, voi încerca să găsesc altă cale.
- Bine? - E în regulă, ignoră-o pe mătușa mea.
Se va înmuia mai târziu.
- Ești sigură? - Da.
Da, copila mea. Fă ce poți.
Fă tot ce e în puterea ta ca s-o vindeci pe Kubra.
Profesorii aceia vor urmări asta.
În cele din urmă, Kubra a noastră se va însănătoși.
Atunci, voi amplasa camerele. Bine?
Ridică-te, copilă, nu pierde o clipă. Du-te și amplasează-le.
Bine.
Dă-mi-om Esra.
- Nu plânge. - Scumpa mea.
Vai, mamă.
- Dră Esra. - Da, hoge.
- Unde e Kubra? - E la etaj. Doarme.
- Bine. - Mi-a fost așa dor de ea! Vreau s-o văd.
- Du-te și trezește-o. - Nu e nevoie.
Hai să nu o trezim. E mai bine să coborâm în sat,
- ...să stăm puțin acolo, apoi s-o vedem. - Bine, hoge.
Între timp, vom pregăti cina.
- Bine. - Bine atunci.
- Mergi încet, sau vei aluneca. - Da, e alunecos aici.
- Arăt ciudat, ca un turist, așa-i? - Nu. Ți se potrivesc, hoge.
- Mi se potrivesc? - Crede-mă, da.
- Pacea fie cu voi. - Pacea fie cu voi!
- Bun venit! - Mulțumesc.
Sunt Osman Bayer, alesul acestui sat.
- E o plăcere. - Hai.
- Bună seara! - Bună!
- Bine ai venit! - Mulțumesc.
Sper că sunteți bine.
- Suntem bine, dvs.? - Asemenea.
- Slavă fie! Sper că totul e bine. - Slavă fie! Fie-ți binecuvântate mâinile!
- Poftiți la ceai. - Unchiule Osman.
- Îmi puteți spune ce a pățit Kubra? - E posedată de un gin, doctore.
Vedeți, familia asta a avut probleme.
Cum adică, a avut probleme?
Povestea asta, copilă, se leagă de satul Kibledere.
- Satul acela e blestemat și... - Stai o clipă, Osman!
Bine, liniștește-te.
Ce căutați aici cu camerele alea?
Nimic, e o neînțelegere.
- Doar povestim. Ia loc. - Sunteți aici să filmați?
Vă punem câteva întrebări, apoi plecăm, nu vă faceți griji.
Nu ne amestecați satul în asta.
Satul nostru n-are nimic de-a face cu incidentele. Nu puteți filma aici.
Plecați naibii de aici!
- Bine, calmează-te! - Plecați naibii!
- La naiba cu voi, nemernicilor! - Calmează-te!
- Valea! - Gata, calmează-te!
Bunule Allah! Ce naiba? Lumea o ia razna când aude de Kibledere.
N-are legătură cu Kibledere. Ți-am zis, localnicii sunt ciudați.
Ba da, are.
E târziu, s-o fi trezit Kubra. Să fim la timp la cină.
Să mergem.
Câinele ăsta nu vrea să tacă.
- E în regulă, dragă. - Hoge? Mamă?
Să recapitulăm totul.
- Ai menționat ceremonia hennei? - Da.
Ce s-a întâmplat atunci?
Mamă, să-i arăt CD-ul?
Care CD, Esra?
Știi, am filmat întreaga noapte cu ceremonia hennei.
Ar fi minunat, oare e posibil?
Sigur. V-o arăt după cină.
- Trebuie să o vizionăm, Esra. - Bine.
Oprește puțin înregistrarea ca să o poziționez.
Bine, poți s-o pornești.
Aș vrea ca tata să aibă un armăsar Și să vină
Aș vrea ca mama să aibă o barcă Să urce-n ea și să vină
Aș vrea ca frații mei Să știe drumul și să vină
Să știe Și păsările care trec în zbor
Că mi-e dor enorm de mama
Și de mama, și de tata
Mi-e dor de satul meu
Să știe Și păsările care trec în zbor
Că mi-e dor enorm de mama
Și de mama, și de tata
Mi-e dor de satul meu
Haide, Kubra!
Haide!
Hoge Faruk, îți dai seama ce spune acolo?
... a spus.
- Ce limbă e? - Aramaică.
Iisus le-a vorbit diavolilor din deșert în aramaică.
Ce înseamnă?
Cei mai răi gini, cei ce-l urau cel mai mult pe Iisus, vorbeau limba asta.
Deci, ce spune aici?
Șapte.
Unu.
Șapte.
Cinci.
Șapte mii o sută șaptezeci și cinci.
Nu e același număr pe care l-am văzut pe copacul acela ciudat, hoge?
Ba da, e.
Vă referiți la copacul din spatele satului?
Da, soră Refika, ce e?
Într-o noapte, Kubra nu era în camera ei. Am căutat-o peste tot.
S-a dovedit că a mers până acolo în somn.
Hoge Faruk?
Mă pot uita la casa voastră de afară?
- Desigur. - Ce e?
Stai! Așteaptă-mă!
E ceva...
E ceva în casa asta.
Kubra.
Ebru.
Ești chiar tu?
Dragă, ești atât de frumoasă!
Draga mea Kubra.
Am venit în calitate de prietenă și doctoriță.
Deci, să-ți spun dr. Ebru?
Nu, poți să-mi spui Ebru.
Știi că voia să fie doctor de când era mică?
Iar tu voiai să fii polițistă.
- Polițistă? - Da.
De fapt, chiar avem o poză în uniforme de poliție, ți-amintești?
Firește că da!
- Mamă, poți s-o cauți? - Firește, draga mea fiică.
Dragă Kubra, vreau să trec direct la subiect.
Ceremonia hennei.
În dimineața aia, i-ai zis mamei că vei muri în ziua aia.
- Nu-mi amintesc. - Dar de ce s-a petrecut în seara aia?
Îmi amintesc că am auzit o voce.
- Ce fel de voce? - Vocea unei femei.
- Ești sigură că era a unei femei? - Absolut.
Spunea încontinuu același lucru.
Ce spunea?
Omoară-l.
Pe cel cu care urma să te măriți?
Îl chema Erdal.
Tu și Erdal v-ați certat vreodată?
Câteodată.
A fost vreodată violent, sau te-a lovit?
Nu, ne iubeam.
- Bine, dragă. - În noapte în care te-ai dus la copac...
Noaptea în care am umblat în somn?
Kubra, ai auzit voci sau ceva în noaptea aceea?
Nu, dar...
când mă gândesc la noaptea aia, îmi plutește un sicriu în fața ochilor.
Ce fel de sicriu, dragă?
Unul rece.
Sunt în el și nu pot să respir.
E de parcă mă strânge de gât o mână.
Unghiile ei îmi intră în piele.
Vreau să strig, dar nu pot.
Strig după ajutor...
dar nimeni nu mă ajută.
Apoi, mor.
Și...
Și?
Apoi, mă renasc într-un copil.
Unul cu un singur ochi în frunte?
Da.
Fără gură, doar cu un ochi, aici.
Gata, liniștește-te.
Respiră adânc. Bine.
S-a terminat.
Să oprim înregistrarea.
După incident, poliția a luat-o pe Kubra.
Firește, familia mirelui a depus plângere.
Poliția nu ne-a lăsat s-o vedem pe Kubra.
Apoi au venit doctorii
și au dus-o într-un azil.
- Fiica mea a stat acolo doi ani. - Hai, mamă.
- Nu atinge astea. - Bine, liniștește-te.
Când a murit soțul dvs.?
Bilal?
A murit în ziua în care s-a născut Kubra.
Atac de cord?
S-a prăbușit brusc și avea spume la gură.
Se poate să fi fost o criză de epilepsie. Care a fost rezultatul autopsiei?
Nu, n-a fost bolnav, sau nimic de genul.
- Mamă! - Refika! Bine, liniștește-te.
Fiica mea era tare frumoasă când era mică. Ochii și părul îi erau ca ai îngerilor.
Am făcut totul pentru ea.
Toată lumea o invidia.
Am pus să se facă descântece, să se toarne plumb.
Dar n-a ajutat.
Am atârnat ochiul lui Fatima prin toată casa.
- Și totuși, n-am putut s-o apăr. - Dnă Refika.
Cu permisiunea dvs., vreau să arunc toți ochii lui Fatima.
De ce? Ce e, hoge?
Ochii lui Fatima sunt sursa puterii diavolilor și a ginilor.
Dar, îi folosim ca să scăpăm de deochi, așa spun toți hogii.
Care hogi?
Ochiul de pe talismanul acela e ochiul diavolului.
Ochiul singular e simbolul Satanei încă din Babilon.
Cauți ajutorul diavolului și te refugiezi în el
când îi ceri ochiului lui Fatima să te apere.
Ia-le.
Să le luăm și pe astea.
Și pe astea.
Ia-le și pe astea, haide.
Kubra.
Ia-le pe astea.
Am câteva și aici, hoge.
- Poftim. - Dă-mi-le.
Bun.
Toate camerele sunt ale tale?
Nu, doar câteva. Restul aparțin facultății.
- Trebuie să filmezi mereu? - Nu-ți face griji, nu filmez mereu.
- Pune astea deoparte. - Bine, hoge.
Care e graba? N-o poți face mâine?
Nu e timp. Ginii vor fi mai agresivi acum că suntem aici.
Trebuie făcut înainte să pățească ceva.
Când vorbeai cu Kubra, ai menționat un copil cu un singur ochi în frunte.
Da. Toți cei bântuiți de gini văd același lucru.
- De ce? - Nu știu.
Poate vom afla împreună.
Bine, merg la etaj.
Kubra.
Ești bine?
Sunt bine.
Uite...
Să nu-ți fie frică, bine?
Prietena ta doctoriță, mama, sora, mătușa...
toți suntem aici.
Dacă există o creatură care te supără...
ei să-i fie teamă, nu ție.
Ne vom ruga împreună lui Allah, să te scape de răul ăsta.
Bine?
Bine.
Să stingem luminile.
Deschide palmele.
Ce voi face?
Le freci cât poți de tare.
Așa?
Kubra.
Închide ochii.
Bine. I-am închis.
Acum, apropie-ți mâinile de față.
Ca atunci când te rogi.
Inhalează mirosul din palme.
Ce... Ce e?
Ce se întâmplă?
Doamne, Creator al cerului, al pământului, al celor văzute și nevăzute.
La tine căutăm scăpare din calea răului.
- Mă ard mâinile! - Doamne!
Apără această fată nevinovată de furia ginilor!
Arată-i milă!
- Mâinile mele! - Doamne, apără-ne cu mila ta!
Apără-ne!
Ebru.
- Vedeți? - Ce ai făcut, Kubra?
Trage aia jos.
E aici...
E aici. A venit.
Mi-e frică!
E aici.
- Fiica mea! - Oprește-te.
În numele lui Allah!
În numele lui Allah.
Veniți. Să vă arăt ceva.
- Kubra mi-a desenat asta pe mână, da? - Da, hoge.
Vedeți? La fel e scris în cartea asta.
Ce înseamnă?
Înseamnă oglindă.
Oglindă?
Cartea e poate veche de o mie de ani.
Dar Kubra mi-a desenat același semn pe mână.
Dar de ce contează așa mult că ți-a desenat semnul oglinzii pe mână?
Deoarece pentru noi, ginii sunt cei dinăuntrul oglinzilor.
Uite. Exact asta spune.
„Dacă un gin pune stăpânire deplină pe trupul unui tânăr,
trimite un mesaj care spune: oglindă.”
Fiica mea e posedată de un gin?
Da, și încă de cel mai periculos tip.
Așa, am nevoie de o cameră goală,
- ...de două oglinzi și de lumânări. - Da, hoge.
Mamă, putem folosi casa alăturată?
Desigur, fiica mea.
- Bine. - Bine.
Hoge Faruk, cred că oglinzile sunt o scuză și că tragi de timp.
Ai pus un văl negru pe femeia de deunăzi,
și s-a vindecat imediat ce ai intrat sub el.
- Corect. - De ce n-a mers acum?
- Aici e diferit. - Cum așa?
Descântecul folosit n-a funcționat.
- Deci? - Deci...
ginul care a posedat-o pe Kubra e foarte periculos.
Nu-i va părăsi trupul până nu moare, sau o omoară.
- Cel mai crud și mai nemilos soi! - Liniște, te vor auzi.
N-am venit ca să ajutăm?
Ba da, dar dacă renunți când știi că nu vei reuși,
mama Kubrei va fi de acord să fie spitalizată.
Mă voi opri dacă simt că n-o pot ajuta.
- Promiți? - Promit.
Bine.
E 02:03 dimineața.
Sunt doctor Ebru Karaduman.
Cu asta închei prima fază a prezentării vizuale a cazului.
Cum am suspectat anterior,
Kubra prezintă simptome de tulburare de personalitate schizoidă,
care a debutat cu tulburare de somn: parasomnie și traumă bioelectrică.
Deși pacienta a dat răspunsuri rezonabile la prima ședință,
și-a manifestat crezurile metafizice în timpul ședinței cu Faruk Akat.
Prezentarea cazului continuă cu pacienta sub supravegherea mea.
Kubra.
- Bună dimineața, tuturor! - Bună dimineața.
- Am dormit până târziu.
- Poate de la aer. Am dormit bine. - E-n regulă.
Binecuvântate să vă fie mâinile. Nu trebuia să vă deranjați!
- Bună dimineața, hoge Faruk. - Bună dimineața.
Dră Ebru.
- Dră Ebru, ești bine? - Ebru? Ce e, copilă?
Ce ai pățit?
- Ce e? - Dră Ebru, ești bine?
Ebru?
Ce s-a întâmplat?
- Ce e? - Soră, ce e aia?
- De unde a apărut? - De unde să știu eu, mamă?
- Nu te uita. Du-te, adu-i niște apă! - Liniștește-te.Ușurel.
Liniștește-te, dă-mi-o.
- Hoge. - Dă-mi-o mie.
Copila mea. Grăbește-te!
Grăbește-te, fiica mea, fugi!
- Poftim, șterge-o la gură. - Dă-mi-o. Uite.
E sânge!
Doamne!
- Binecuvântată să-ți fie inima, Esra. - Poftă bună, Ebru.
- Poftim, hoge. - Dnă Esra, unde sunt oglinzile?
- Ideal e să-ncepem înainte să se-nsereze. - Totul e pregătit în casa aia.
Să începem după cafea. Să nu pierdem vremea.
- Bine, hoge. - Desigur.
Nu-ți face griji. Sunt bine.
Camera cu oglinzi.
Poftește, hoge.
- Oglinzile sunt acolo sus, hoge. - Bine.
- Să venim și noi? - Nu, voi așteptați aici jos. Dră Ebru.
Hogele Faruk e pe cale să înceapă invocarea ginului în camera oglinzilor,
cea mai bună metodă de comunicare cu ginii, încă din vremea Babilonului.
- Dră Ebru, putem începe acum? - Dă-i drumul.
În numele Domnului.
Dră Ebru.
Voi intra sub văl acum.
Decât să te plângi iar, mai bine dă-mi mie camera.
Tu începe, hoge Faruk, îți dau eu camera.
Ești gata?
Poftim.
În numele Domnului.
O, gin din oglindă!
Cel ce te ascunzi sub vălul întunecat al nopții.
Spirit malefic închis în spatele acestor oglinzi.
Ieși...
și arată-mi din ce te hrănești!
În numele Domnului.
- Dră Ebru. - Da.
Ginul...
e chiar în spatele tău.
Nu!
Nu te mișca!
- Bine. - Nu te întoarce.
- Bine. Ce ar trebui să fac? - Vino.
- Vino aici. - Bine.
Să nu cumva...
să te apropii de noi.
Bine.
Gin.
Ce vrei de la Kubra?
Gin!
Ce vrei de la Kubra?
Hoge Faruk!
Hoge Faruk, ești bine?
- Ebru, ești bine? - Sunt bine, Esra. Sunt bine!
Sunt bine. Veniți aici.
Sunt bine. Hoge Faruk, ești bine?
Ce-i asta? Cum a apărut asta?
Când le pui întrebări ginilor, dră Ebru,
aceștia răspund prin simboluri.
Ce înseamnă asta, hoge?
În alchimie, înseamnă steatit. Dar în magia neagră, e...
vraja toaletei.
Vraja toaletei?
- Mamă. - Ce?
- Ne-a blestemat cineva? - Nu știu, copilă. Habar nu am.
I se mai spune și vraja morții, e foarte periculoasă.
Aveți o toaletă în contact cu pământul și la lumina soarelui?
Da, acolo, în curtea din spate.
Ieșiți!
Haide.
Hogele Faruk zice că ginul cu care a comunicat a desenat simbolul.
Ce naiba face omul ăsta?
- Ce-i aia? Ce-s alea? - Sfinte Allah!
Ce-i asta?
- Ce sunt, hoge Faruk? - Ce sunt?
Doamne, cine le-a pus acolo?
E carne?
Nu plânge, mamă!
Doamne!
Ce sunt?
Cine a făcut asta?
Soră Refika, te rog, încercă să te liniștești.
Dar uită-te la asta, copilă!
E în regulă. Nici nu e...
Nu înțeleg.
Ce sunt astea, mamă?
Sunt dezgustătoare, miroase groaznic.
Hoge Faruk, ești bine acolo?
Ce sunt astea?
Soră Refika.
Fiica mea...
Ce-i aia?
- Aia-i... - Ce naiba?
Mamă!
Nu pot...
Doamne!
Ce naiba?
- Doamne! - Ia uitați-vă la asta!
Cum?
- Mamă! - Ce e aia?
Esra, sprijin-o!
Hoge Faruk! Ce-i ăla?
- Mărețe Allah! - Cine le-a pus acolo?
Hoge Faruk?
- Esra! Ajută-l! - Hoge, ești bine? Hoge!
Hoge Faruk! Ai grijă!
- Vino. Ușor. - Ai grijă, încet.
- Fă un pas, încet. - Hai! Ai grijă!
Ai grijă! Încet!
- Ține-te, Esra! - Ține, da? Încetuț!
Bine.
- Te descurci bine! - Hai, hoge.
Fiica mea. Cine a făcut toate astea?
Nu știu. Cine a pus toate astea aici?
Allah! Cum au făcut-o?
Cine a făcut-o?
Biata mea fiică!
Fatma, de ce nu spui nimic?
Cine le-a pus aici?
De ce mă întrebi pe mine? Ia spune! Uită-te în trecutul tău!
Despre ce naiba vorbești? Ce vrei să spui?
- Dacă știi ceva, spune! - Uită-te la mine!
- Ce? - Soră Refika. Oprește-te, Refika.
- Ce spui? - Ajunge!
Ajunge cu asta! Ce faceți?
Uitați-vă la dezastrul ăsta! Uitați-vă la Kubra!
Sora mea!
- Esra. Te rog, liniștește-te. - Sora mea!
De ce te porți așa? Te rog, nu putem rezolva nimic așa, Esra.
Ne aflăm în vechea casă a familiei lui Bilal Duran.
Acum ceva vreme am găsit obiecte folosite în vrăjitorie
precum: amulete, farmece, păpuși, mostre de păr, chiar și măruntaie
înăuntrul toaletei.
Mă face să cred că ar putea fi implicați și alții pe lângă Faruk Arat,
dar încă nu-s sigură.
În numele lui Allah.
Caut la tine apărare
de mânia vrăjitoarei care ne-a legat cu acest blestem.
Ce-i asta, hoge?
Uite. Lichide blestemate și otrăvite au fost stropite
pe creier, inimă și organele genitale.
Uite, e numele tău, Refika...
și al soțului tău, Bilal.
E o vrajă care să separe îndrăgostiții sau cuplurile căsătorite?
- Nu. - Atunci, ce e?
I se spune: „sihr-i cenne.”
O vrajă pentru făt.
Ce?
E aruncată asupra fătului aflat în pântece.
Iată ce scrie:
„Fie ca fătul să ți se nască blestemat.
Cu carnea murdară și sângele otrăvit.
Cu soarta pecetluită.
Să-i moară tatăl în ziua în care se naște.
La 14 zile după ce împlinește 23 de ani...
fie ca cel mai nemilos dintre gini...
să-i devoreze sufletul.”
Kubra împlinise 23 de ani în noaptea cu ceremonia hennei.
Stai puțin.
Spui că Kubra a fost blestemată cât încă se afla în pântecul mamei,
și că s-a activat când a împlinit 23 de ani, nu?
Nu sunt sigur de asta.
Atunci, de ce la 23 de ani?
- Kubra! - Fiica mea!
Kubra!
Mamă!
- Fiica mea! - Îmi taie în carne!
Îmi taie în carne!
Mor!
- Mergem imediat la spital. - Nu ne putem opri în faza asta.
Despre ce fază e vorba? Spune! Nu văd niciun progres!
E ceva ce s-a întâmplat dinainte să se nască.
Vrăjile din toaletă o dovedesc!
Hoge Faruk, nu adu vorba de hârtiile și de spurcăciunile alea!
Se simte și mai rău!
Aproape am terminat, doctore, nu renunța acum!
Hoge Faruk...
Kubra are tulburare de personalitate schizoidă.
Și știm care e tratamentul.
Cel pe care l-a primit doi ani?
Dacă diagnosticul a fost greșit, se poate să nu fi dat randament.
- Te rog, dă-mi voie. - Nu se poate.
Uite, am găsit vraja, aproape am terminat.
Nu uita de ce ai filmat toată chestia!
- Am ce îmi trebuie. - Nu!
Vrei să dovedești că sunt un escroc. Sunt cu un pas înaintea ta.
Dacă vorbești despre camera cu oglinzi,
cred că ai încețoșat imaginea cu tămâie și că tu ai desenat simbolul cu praful!
Și am pus și farmecele în toaletă?
Nu punem la concurență știința și religia! Te rog!
Dră Ebru...
Eu, Faruk Akat...
Dacă n-o pot salva pe Kubra, tot ce susții va fi invalidat și învingi.
Nu asta vrei?
Pentru Kubra.
Pentru viața prietenei tale.
Dă-mi voie.
Bine, fie. Dar va fi ultima oară!
- Ultima! - Bine.
- Cum e Kubra? - La fel. E îngrozită.
Tot spune că l-a văzut.
E prea puțin loc aici. Trebuie o cameră mai mare.
Avem un hambar la intrarea în sat. E bun?
- Să mergem. - Bine.
Pun asta aici.
Trebuie să o fixez.
Bine.
- Bine, acum e clar. Ți-e bine? - Da.
- Atenție la ăsta. Oprește înregistrarea. - Bine.
Acum, Faruk Akat va încerca o a doua exorcizare.
Dnă Refika... Ar fi mai bine să veniți aici.
În numele lui Allah.
Kubra.
E încă aici?
Da.
Unde, mai exact?
Acolo.
Poți să descrii ce vezi?
Are păr lung și negru.
E femeie... sau bărbat?
E femeie.
Cum o cheamă?
Sare.
Sare mă poate auzi acum?
Te aude.
Pe cine vrea să ucidă?
Spune: „Ochi pentru ochi.”
Gin...
Aici sunt vrăji care ți-au dat putere timp de 24 de ani.
Îi jur regelui Solomon,
care a domnit peste toți ginii din Egipt, Babilon și Israel,
și Dumnezeului acestuia,
că dacă nu părăsești acum această fată,
te voi arde de viu în acest loc blestemat.
Spune-i Dumnezeului tău
că nu mă tem de El!
E ultimul avertisment.
Dacă nu părăsești acest trup...
vei muri.
- A murit! Ginul a murit! - Destul!
Sunteți bine?
Kubra!
A murit. Ginul a murit.
Ești salvată.
- E în regulă, dnă Refika. - Kubra...
Fiica ta e salvată.
- Kubra, draga mea fiică! - Fata ta e salvată.
- Allah să te binecuvânteze, hoge. - Allah să ne binecuvânteze.
N-am văzut-o pe fiica mea așa întremată de ani buni.
Dar pe cei care au aruncat blestemul...
Îi putem găsi?
Kubra e salvată, e tot ce contează.
Nu vă faceți griji, Allah îi va pedepsi.
E 02:05 dimineața.
În ședința făcute recent,
Faruk Akat a învins-o, sau, după spusele lui,
a ucis-o pe gina Sare, care cică poseda trupul pacientei.
Surprinzător, tensiunea și pulsul Kubrei Duran arată normal.
Senzația de greață, vomitatul și febra
prezente în urmă cu patru ore au dispărut.
Pacienta susține că nu simte ginul în corp
sau prin preajmă acum, după mulți ani, și că se simte bine.
Cine crezi că a făcut vraja?
Cineva apropiat familiei, sau cineva foarte gelos.
E atât de ușor să faci o vrajă?
- Ai auzit de ceva numit Dabbe? - Da. Dar nu știu ce e.
Dabbe e un semn al apocalipsei menționat în Coran.
Zice că va împrejmui Pământul ca o pânză, și va intra în toate casele.
Nu pare să fie Internetul?
Internetul?
Mai gândește-te.
Va împrejmui Pământul ca o pânză,
și va intra în fiecare casă.
Www...
Rețeaua globală.
- Rețeaua globală care împânzește. - ...Pământul.
Nu se poate.
Internetul, dră Ebru,
e cel mai mare semn al apocalipsei.
Internetul e motivul pentru care a crescut incidența vrăjilor.
Poți accesa cele mai periculoase vrăji negre legate de gini
cu un click pe Internet.
Ce poate fi mai înspăimântător?
Cine pune vrăjile astea pe Internet?
Dacă sunt oameni sau gini,
- ...nu știu. - Oricum, ar fi o discuție lungă. Mă culc.
- Noapte bună. - Odihnă plăcută!
Kubra?
- Ce e? - Nu știu.
- Cred că e Kubra? - Cum?
- Kubra nu e în camera ei! - Liniștește-te, soro!
- Bine, calmează-te! - Unde e?
Mamă! Mătușa mea a pățit ceva!
- Dnă Fatma! - Mamă! Uită-te la mătușa! Mătușă!
- Mătușă Fatma, cine ți-a făcut asta? - Dnă Fatma!
- Chem o ambulanță. - Fă-o, repede!
Calmează-te, dnă Refika.
Copacul dorințelor.
- Gata! - Care copac?
- Copacul dorințelor. - Cine?
- La copacul dorințelor. - E Kubra?
Ebru, adu mașina!
- Kubra! - Atenție! Nu călcați în cerc!
Fiica mea.
Eu nu mor!
Dacă mă omori de o mie de ori...
învii de o mie de ori!
Trupul acesta
va fi al meu.
- Kubra! Oprește-te! - Kubra!
Repede!
E din cauza mea!
Bine.
Așa. Hoge Faruk, tu nu vii. Nu! Închide ușa!
- Ce faci, doctore? - Nu-mi spune așa!
- E vina ta! Închide ușa! - Calmează-te, Ebru.
- Nu știu ce s-a întâmplat! - Ești un escroc!
Ți-am zis că trebuie dusă la spital. Închide ușa!
Ceva nu e bine! Asta nu trebuia să se întâmple!
Închide-o!
Escrocule!
Kubra e bine.
E în spital.
Care spital?
Dnă Fatma!
Tot nu ți-e rușine să continui să filmezi?
Filmarea continuă până se rezolvă problema, dnă Fatma.
- Tatăl Kubrei... - Fratele dvs.?
Da.
Știi cum a murit?
Cum?
Când s-a născut Kubra...
era un bebeluș atâta.
Am trimis vorbă fratelui meu.
A venit.
A început s-o sugrume cu ambele mâini în pătuț,
spunând: „copilul diavolului.”
L-am împins.
Și a căzut.
Îi curgea o spumă negricioasă din gură.
A căscat ochii mari.
I s-a umflat limba.
Fratele meu...
a murit în fața ochilor mei, hoge.
Mereu m-am întrebat.
Mereu mi-am dorit să n-o fi salvat pe Kubra.
Nu știu.
În timp ce murea...
mi-a spus ceva.
Sare.
Numele ginului.
Cum crezi că a cumpărat fratele meu conacul ăsta mare?
Era un țăran sărac.
A cumpărat moșii, conacuri.
Niciodată nu mi-a spus cum.
Dnă Fatma...
Spune-mi o persoană care-mi poate vorbi de Kibledere.
Ilyas.
Ilyas Aloglu.
E singurul sătean care locuiește în Kibledere.
Kibledere.
Ce ai făcut, Bilal Duran?
Cui i-ai făcut rău?
Șaptezeci și unu, șaptezeci și cinci.
Ce ești?
Pacea fie cu tine, Hidayet. Tot apare numărul ăsta într-o poveste.
Șapte mii o sută șaptezeci și cinci.
Știi ce înseamnă?
Stai o clipă.
În secolul 17, a existat un cult, jumătate creștin, jumătate musulman.
Cred că am văzut numărul ăsta în poze din cărțile lor, dar nu-s sigur.
Cum pot să văd pozele alea? E chestiune de viață și de moarte.
Bine, Faruk, ți le trimit dacă le găsesc.
- Te rog, e urgent. - Bine, le voi căuta.
Mulțumesc.
Allah!
- Ești bine? - Sunt bine, dar tu?
Sunt bine. Ce e?
Nu-ți face griji pentru mine. Cum e Kubra?
Nu prea bine. Am vorbit cu doctorul ei.
Hoge, îmi pare rău că am strigat la tine. Eram șocată.
- Nicio problemă. - Cum să nu fie problemă?
Uite ce ai pățit, în ce te-am amestecat!
Nici nu știu de ce am venit aici în primul rând.
Adică, am venit din ambiție, sau pentru Kubra?
Sunt confuză de tot, hoge.
Ai intenții bune, Ebru.
- Ce faci aici? - Caut un drum care duce la Kibledere.
Un tip m-a lăsat aici, mi-a zis că e după deal.
Kibledere? Ce ai putea găsi acolo? E o ruină.
Chestia asta se va rezolva în Kibledere, Ebru.
E un individ numit Ilyas Aloglu. Dna Fatma mi-a zis să-l caut.
Hoge Faruk, s-a terminat! Las-o baltă!
Nu ți-a ieșit, bine?
Renunță, înainte să strici lucrurile și mai tare!
- Nu mă opresc până n-am terminat! - Doamne!
Kibledere.
În sfârșit, am ajuns.
Cândva, aici au locuit oameni.
Acum, ginii au preluat locul.
Deci, gini locuiesc în ruinele alea?
Rămâne de văzut.
- Vino. Hai aici. - Ce e?
- Ce? - Filmează asta.
Iar?
Șapte mii o sută șaptezeci și cinci.
Ți-ai dat seama de tot, mai puțin de secretul acestui număr.
Dă-mi trepiedul, hoge, ca să poți merge ușor.
Ciudat.
Ce e locul ăsta, Ebru?
E un sat mare.
Ceea ce mă interesează e...
de ce au abandonat toți oamenii locul ăsta?
De ce și-au părăsit toți casele?
Pe mine mă întrebi, hoge Faruk?
Firește că da. Tu și Kubra nu sunteți din satul ăsta?
Cred că sunetul s-a auzit de acolo.
Uite, cred că s-a auzit chiar de acolo.
Nu-ți amintești nimic legat de satul ăsta?
Nu, nu-mi amintesc.
Un motiv, Ebru. Trebuie să existe un motiv
pentru care toți oamenii ăștia și-au părăsit satul.
Du-te online și află despre Kibledere. Uită-te la datele vechi.
Poți găsi multe povești ciudate despre locul ăsta în ziare.
Povești foarte ciudate? Hai, spune-mi.
Am vorbit cu sătenii, toate-s superstiții. Încă cred în ele, nu vezi?
- Le era teamă, așa că au fugit. Atât. - Superstiție!
Numai atâta știi. Asta e tot ce spui.
- Superstiție! - Doamne!
Să-l găsim pe Ilyas și să vedem dacă e superstiție.
Dar cum îl vom găsi? Căutăm de o oră.
De unde să știu? Să căutăm o casă cu luminile aprinse.
Oprește-te, hoge Faruk. Nu mișca. E un scorpion pe perete. Nu te apropia.
Iar 7175.
- Deci, hoge Faruk? - Ți-am spus că nu știu ce înseamnă.
Am sunat un prieten care știe ceva despre numerele astea.
Îmi va trimite niște poze.
Vom vedea când le primesc. Da? Bine?
Bine. Nu te enerva.
Hoge Faruk!
Ce e?
A fugit ceva prin spatele tău.
Stai. Nu te duce. A fost negru tot, l-am văzut.
- Ce lucru negru? - A fugit acolo înăuntru!
Nu intra, poate e un câine, sau un animal...
Hoge Faruk!
Of!
Hoge Faruk!
Unde te-ai dus? M-am uitat înăuntru, dar nu erai.
- Ești bine? - Da, sunt bine, sunt aici.
- De ce nu erai acolo? Unde erai? - Calmează-te.
Sunt aici. Am aruncat o privire în jur, e bine
- Ești bine? - Sunt bine, să găsim casa.
Bine, haide.
- Să mergem pe aici. - Bine.
Hoge Faruk.
Unde te duci? Nimeni n-ar locui într-un asemenea loc. Să mergem!
Ce e aia?
Haide.
Ce naiba e asta?
- Dră Ebru! - Da?
Am găsit-o. Aici.
Așteaptă-mă.
- Vino. - Împreună.
- Ilyas Aloglu? - Eu sunt.
Dle Ilyas, mă numesc Ebru. Sunt psihiatru.
Înainte să explic de ce sunt aici, să vă spun despre camere...
Nu e nevoie. Știu de ce ați venit. Haideți.
Vorbim la etaj.
- Nu e păstorul întâlnit pe drum? - Ba da, e.
- Descălțați-vă acolo. - Desigur.
Poftiți, pe aici.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Pot să las asta aici? - Da.
Așa, frate Ilyas. Ce s-a întâmplat cu oamenii de aici din Kibldere?
Păcatele a doi oameni au blestemat întreg satul.
Cine sunt cei doi?
Bilal Duran...
și Remzi Karaduman.
- Remzi Karaduman? - Da.
Îl cunoști?
- Tata? - Da, tatăl tău.
Vedeți voi, în urmă cu 24 de ani,
tatăl Kubrei, Bilal, și tatăl tău, Remzi,
au început să caute o comoară cu ajutorul unei gine.
- O gină? - O femelă gin. O chema cumva Sare?
Da, Sare.
Sare aparține unui clan de gini care pot trăi în trupul unui om.
Clanul Zuzula.
Un clan de gini foarte periculoși care știu despre comori îngropate.
După ce Bilal și Remzi au găsit comoara, adică, aurul...
au hotărât s-o ucidă pe Sare.
Cum?
Au îngropat-o sub copacul blestemat, cât aceasta se afla într-un trup omenesc.
Copacul dorințelor din spatele drumului?
- Da. - Stai o clipă.
Te rog, arată-mi dovezile
că unchiul Bilal și tata au fost căutători de comori.
Cum au devenit
doi săteni săraci dintr-o dată bogați?
Bilal și-a cumpărat un conac mare. Avea o mulțime de bani în bancă.
Tatăl tău...
s-a dus în Izmir.
Te-ai întrebat vreodată de unde sunt tot pământul și proprietățile?
Cei care l-au ucis pe unchiul Bilal...
Sunt din același clan ca Sare?
Da.
L-au ucis și pe tatăl tău.
Dle Ilyas!
Tata a murit într-un accident de mașină. N-are nicio legătură.
- Hoge! Au provocat accidentul! - Sunt doar minciuni!
- Calmează-te. - Doctore!
Ei te-au atras aici.
Trebuie să ai mare grijă.
Ura și dorința lor de răzbunare nu cunoaște odihnă.
Vor corpul Kubrei pentru Sare?
Da.
De aia n-au lăsat-o să se căsătorească.
O vor reînvia pe Sare virgină în corpul ei.
Reîncarnare.
Reîncarnare?
Reîncarnarea e lucrătura ginilor.
Transferă toată energia vitală a cuiva în alt creier
și distrug complet personalitatea gazdei.
Reîncarnarea...
e posedare.
Deci, când Kubra și Sare sunt de o vârstă, vor transfera în ea sufletul lui Sare
și o vor duce în lumea lor.
Da.
Uite...
Uitați-vă la astea.
Doamne!
Ce sunt astea?
Bunule Allah!
Îi cer iertare Lui Allah.
Priviți!
Asta au pățit oamenii din Kibledere.
Bilal și Remzi.
După ce au găsit comoara și au vândut aurul,
le-au dat niște bani sătenilor.
Toți au fost blestemați.
Copiii li s-au născut cu malformații și au suferit de nenumărate boli.
Oamenii au înnebunit, s-au sinucis, și tot așa!
Uite...
v-am spus toate astea doar vouă.
De ce nouă?
Pentru că vreau ca blestemul ăsta să se termine.
Dar, Ilyas, cum ai aflat toate astea?
Mi-a spus soția.
Soția ta e aici?
Soția mea nu e om.
E o gină.
E aici acum, Ilyas?
Da.
Vă poate vedea.
Dar voi n-o puteți vedea.
- Cum o cheamă? - Zahuriyesh.
E musulmană?
Zahuriyesh ne-ar putea ajuta?
Oare v-ar ajuta Zahuriyesh?
În numele Lui Allah.
Zahuriyesh.
Avem intenții bune.
N-avem nimic cu tine sau cu soțul tău.
Vrem s-o ajutăm pe fata aia nevinovată, Kubra.
O vei ajuta pe Kubra?
Zahuriyesh?
Ce e 7175?
Ajută-ne.
Allah!
În numele lui Allah.
Allah!
Allah Preamilostiv!
- Ce e? - Zahuriyesh vrea să pleci.
- Dar dl Ilyas... - Niciun dar!
Îi e teamă de ginii Zuzula.
Zice că ne pot face rău pentru că vorbim cu tine.
- De ce? - Zice că l-ai ucis pe unul dintre ei.
Gina care o bântuia pe Kubra își spunea Sare.
Nu e Sare, spun asta pentru că vor ca Kubra să devină Sare.
- Sare e îngropată sub copacul blestemat. - Să mergem la el?
Plecați! V-am spus totul. Plecați înainte să ne puneți pe noi sau pe voi în pericol!
- Du-te, repede. - Valea! Plecați!
Plecați!
Nu cred nimic din toate astea, n-are sens.
- Ajunge! - Allah!
Cum vom rezolva chestia asta?
- Ce-i asta? Ce-s astea? - În numele lui Allah.
Ce--i aia? Ce-s astea?
- Doamne! E sânge! - Ebru, calmează-te.
- Credeam că nu e nimeni aici. - Calmează-te!
E o glumă? Cine a făcut asta?
Cine a făcut asta?
Allah! Mașina!
- E și pe mașină, peste tot! - Calmează-te!
- Allah, cine a făcut asta? - Treci în mașină, calmează-te!
Bine. Va fi bine, Ebru.
Ebru, calmează-te doar. Va fi bine...
Ce...
Ce se petrece?
Hoge Faruk!
Treci în mașină!
În numele lui Allah!
Repede!
Treci în mașină!
Condu!
Nu cred că tata a fost implicat în asta.
Cel mai bun lucru e să ne rugăm.
Toate s-au întâmplat pentru că Sare a fost ucisă?
Uite, dră Ebru.
Conforma cărții, pentru a ridica blestemul
unui gin nevinovat ucis pe nedrept,
trebuie să dezgropăm ginul,
să-l înfășurăm într-un văl sfințit și să-l îngropăm altundeva.
Povestea spune că arabii nomazi îngropau ginii
uciși din greșeală în deșert, ca să scape de blestem.
Deci, mergem la copac?
Întâi, să mergem în oraș să luăm o lopată și un văl.
Dră Ebru!
- Ce? - Am găsit-o, dră Ebru!
O vei deschide?
Nu știu.
Ce-i asta?
Ce e aia?
Hoge Faruk!
- Unde te duci? Stai să iau camera. - Dră Ebru.
- Nu mă filma când îngrop ginul. - Bine, în regulă.
Ai nevoie de ajutor?
N-am nevoie.
Ce s-a întâmplat?
S-a terminat?
S-a terminat.
L-am îngropat.
Ce-i aia?
Calmează-te.
Dră Ebru, liniștește-te.
Hoge Faruk.
Clan al ginilor Zuzula!
V-am redat trupul mort al lui Sare.
Dacă mă auziți...
Sare...
E în pământ, cu un trup curat.
N-o mai bântuiți pe Kubra cea nevinovată!
Noi ne-am făcut partea.
Iar voi, să nu vă apropiați de trupul ăla!
S-a terminat.
- Cum adică? - S-a terminat.
Au plecat.
Allah, te rog, binecuvântează-o pe fiica mea cu viață liniștită!
- Amin. Cu voia lui Allah. - Amin.
Mamă, nu mai exagera.
Nu, nu e nimic.
Dar trebuie să vorbim când vin.
Da.
E legat de tata.
Nu acum, vorbim când mă întorc.
Bine.
Ne vedem. Pa!
Tată.
Cum se simte, Refika?
Doarme.
Bine, o las în pace.
- Esra. - Da?
Unde e Mine?
E cu bunica ei.
Bine, în regulă.
Asta se întâmplă de mii de ani.
Nu putem schimba nimic singuri; nici tu, nici eu.
Nu sunt sigură de nimic, hoge Faruk.
E mai bine decât să fii sigură de tot. Crede-mă.
Oricum.
- Mulțumesc pentru cooperație. - Și ție îți mulțumesc pentru răbdare.
- Ilyas! - Ce e?
- Cel cu care ați vorbit. A sunat. - Ce? Ce s-a întâmplat?
A spus că e o chestiune de viață și de moarte și să vii repede.
Spune că dacă nu te duci, hoge, Kubra va muri.
Bine. Nu-ți face griji. Mă duc.
Te rog, stai cu Kubra, copila mea. Mi-e așa frică!
- Te rog! - Bine, sunt aici.
- Bine, mă duc. - Du-te. Hai, stai aici.
Hoge Faruk! Ia camera!
De ce nu am semnal aici?
Mă înțeapă aici încă de dimineață.
Ce-i asta?
Ce naiba?
Doamne!
Cine a pus asta aici?
După cum vedeți, am găsit acest element magic
ascuns într-unul din obiectele mele de lenjerie.
Nu știu ce înseamnă,
dar sunt poze cu mine și Kubra pe el.
Nu știu cine a făcut asta, sau de ce, dar pare că ființa asta urinează.
Iar asta pare să fie o toaletă.
Nu știu dacă are legătură cu vraja toaletei văzută adineauri.
Îmi e foarte frică.
De aceea va trebui să folosesc această cameră ascunsă de acum.
Da.
Ce se petrece? Se întâmplă ceva.
- Alo, Hidayet? - Alo, Faruk.
Te-ai uitat la pozele trimise în legătură cu 7175?
Am primit pozele și mi le-am descărcat în laptop.
- Ți-ai dat seama ce sunt? - Deschide-le acum.
Stai, sunt la volan. Așteaptă să trag pe dreapta.
Mă uit chiar acum la poze.
Asta e pictura folosită de cultul jumătate musulman, jumătate creștin.
Știu. Mai departe.
Faruk, 7175 e un cod de acum 2000 de ani.
Bine, spune-mi.
Știi, creștinii spun că Iisus a murit pe cruce,
dar, conform religiei islamice, n-a fost crucificat.
Da, Coranul menționează asta în Surah An-Nisa, versetul 157.
Iisus sigur n-a fost crucificat și ucis. Continuă.
Acum, scrie 7175 pe o foaie de hârtie.
Pe o hârtie...
Da.
Acum, scrie versiunile arabe ale acelor cifre sub.
Citește.
- Vivo. - Înseamnă: „Trăiesc” în latină, Faruk.
Exact cum scrie în Coran.
Membrii cultului 7175, care nu cred că Iisus a murit sau a fost crucificat,
spun exact asta.
Citesc direct:
„O, suflet blestemat care ai vorbit de iad în fața crucii!
Slavă Domnului, nu ai străpuns craniul Lui Iisus cu spini din iad.
Iar groaznicele cuie nu i-au atins mâinile.
Eu, Domnul vostru, nu i-am încredințat sufletul pur
sufletelor voastre blestemate.
Iubitul meu Iisus, servitorul meu, e lângă mine.
Să știți și să dați de veste
că Iisus, fiul lui Maria, nu e mort, ci trăiește.
Și a spus Iisus:
«Vivo.»”
Acest cult, care credea că Iisus era viu,
a transformat cuvântul „Vivo” într-un cod și așa a apărut 7175, Faruk.
Să revenim la cazul tău.
Ginii îngropați după ce oamenii-i cred morți
le dau celorlalți de veste că sunt vii folosind acest cod.
Faruk?
- Faruk? - Sare.
Femela gin.
Atunci, nu e moartă?
„Dacă exhumezi un gin mort,
blestemul e înlăturat.
Dacă exhumezi un gin viu,
blestemul...
se intensifică.”
Sare...
a fost îngropată de vie.
Au închis-o în copacul blestemat.
Doamne!
Doamne, ce-am făcut?
Ce-ai făcut?
Ilyas.
Ce s-a întâmplat, Ilyas?
Unde e doctorița?
Kubra!
Ce s-a întâmplat cu tine, Kubra?
Kubra!
Ce se petrece, Ilyas?
Mama și fiica, cele două au pus totul la cale.
Îi vor da corpul doctoriței lui Sare, în loc de al Kubrei!
De ce ai părăsit casa?
- Tu m-ai sunat. - Cum naiba să te sun?
- Nici n-am telefon? Cum să sun? - Despre ce vorbești, Ilyas?
Clanul Zuzula mi-a ucis nevasta.
Sunt aici, hoge.
Sunt peste tot.
Ilyas!
- E prea târziu acum. - Ce s-a întâmplat, Ilyas?
E prea târziu!
Ilyas!
Allah!
Sfinte Allah!
Ebru?
În numele lui Allah!
Sfinte Allah!
Ebru?
Ebru!
Bunule Allah!
Sfinte Allah!
Allah!
Bunule Allah!
Ebru!
Au luat-o pe Ebru.
Schimb de trupuri.
I-o vor da pe Ebru lui Sare.
Kibledere!
Ebru!
Sfinte Allah!
Allah!
Refika?
Esra?
N-aveți teamă de Allah?
Nu vă e teamă de Allah?
Profetul Iosif, în fundul fântânii...
Allah.
Iosif.
Ebru.
Ebru, deschide ochii.
Soră Refika.
De ce?
Ce ți-am făcut eu?
Așa-i.
N-ai făcut nimic, Ebru.
Tatăl tău e de vină.
Tatăl tău, Remzi.
A căutat ani de zile comori.
A alergat după bani.
Și, în plus...
Tatăl tău i-a făcut pe gini să-mi bântuie fiica.
Și-a adunat toți banii, proprietățile și bogățiile.
V-a dus și v-a salvat pe tine și pe familia ta.
Fiica mea a fost cea rămasă să sufere.
Copilul meu a suferit de ani de zile.
Ajunge.
Acum e rândul tău.
Înțelegi?
Îmi iau fiica și plec din locul ăsta.
De acum încolo, Sare îți va roade ție sufletul.
Te va ține prizonieră.
Asta e acum problema ta.
Fiica mea e salvată, înțelegi?
Ajunge.
Ți-ai trăit viața, Ebru.
Acum, e rândul nostru.
Eu și sora mea vom trăi viața din plin.
Esra.
Soră Refika!
Esra!
Scoateți-mă!
Soră Refika!
Ce v-am făcut eu vouă?
Cum voi scăpa?
Soră Refika!
Nu pot să respir!
Liniștește-te. Trebuie să scap de aici. Trebuie să ies.
Cum să scap? Scoateți-mă de aici!
Doamne, cum voi scăpa de aici?
Hoge Faruk!
Ajutor!
Ajutor! Allah, te rog, ajută-mă!
Te rog, Allah, ajută-mă!
Allah! Te rog, pleacă!
Ce...
Te rog, pleacă.
HOGELE FARUK AKAT A FOST SALVAT DE SĂTENI DIN FÂNTÂNĂ,
DAR A FOST GRAV RĂNIT.
A SUFERIT DE AMNEZIE CA URMARE A RĂNILOR SUFERITE LA CAP.
LOCAȚIA ACESTUIA E ȚINUTĂ SECRETĂ DE FAMILIA ACESTUIA...
NIMENI NU LE-A PUTUT GĂSI PE REFIKA, ESRA SAU KUBRA DURAN.
POLIȚIA ÎNCĂ LE CAUTĂ.
S-A AFLAT CĂ ÎNTREAGA LOR PROPRIETATE A FOST VÂNDUTĂ ÎNAINTE DE INCIDENT...
AUTORITĂȚILE LEGALE N-AU ELIBERAT UN RAPORT OFICIAL
CU PRIVIRE LA SOARTA DR. EBRU KARADUMAN.
MAMA EI ȘI FACULTATEA SUB NICIO FORMĂ NU VORBESC DESPRE INCIDENT...
ACEST FILM E INSPIRAT DINTR-UN EVENIMENT REAL.
TRADUCEREA ȘI ADAPTAREA: OANA-MEDA POP