УЛИЧНИ БОЙЦИ ЮМРУКЪТ НА УБИЕЦА
Превод: Ledenata02 SubsTeam bukvi.bg ®
С благодарности към Teddy и nikkiw за оказаната помощ.
Япония, 1987 година Префектура Вакаяма
Доджо Гокен
Днес сутрешната тренировка ще е малко по-различна.
Точно така. Време е да покажем как да го прави.
След рутинните занимания отивате при водоема.
Медитирайте, докато слънцето се издигне. Ясно?
Това са глупости.
Чух това. - Но, учителю…
Искаш нещо да кажеш ли? - Не. Да вървим, Риу.
На хиляда йени, че ще стигна до езерото първи.
Още не си платил за миналия път. - Така ли?
Сега ще бия и ще сме наравно.
Това лято ще станат 13 години,
откакто преподавам уроци по оцеляване
и техника на боя на учениците си.
Ей, Риу! Добро утро!
По ниво на физическо развитие и сила...
те вече превъзхождат много големи мъже,
които се смятат за силни.
Но трябва да призная, не се реших да ги преведа
през най-сложното ниво на техниката ансацукен.
Риу! Днес изглеждаш силен.
Сигурно е, защото си довел и приятелка?
Харесал си му. - Старо копеле.
Риу! Пиша ти песен. Чакай малко.
Добре, Кен.
Чу учителя Гокен. Да вървим. - По дяволите Гокен.
По дяволите и този поход до водопада. - Внимавай с езика, Кен.
Ти какво, Риу? Ще ме набиеш ли? - Сериозен съм.
Риу, дойде ми до гуша.
Не напредваме. Няма за какво да оставам тук.
Едно и също ден след ден.
Скачаме едва ли не през обръч, за да ни научи на хадо, и нищо.
Кен, сигурен съм, че с времето… - Когато се прибрах,
разбрах, че животът минава покрай мен.
Твоят дом е тук. - Вече не.
Гокен, доджо, тази планина, Япония… Омръзнаха ми.
Той не може да ме държи тук. Ще му кажа, че заминавам.
Ти поне имаш къде да избягаш. Чака те баща и приятели.
А аз имам само учителя Гокен, дождо...
и ти.
Риу, ти си ми като семейство. Ела с мен.
Някой ден, но сега домът ми е тук.
Твоят също, докато не приключи обучението.
Виж, просто помисли за това, преди да решиш.
Добре, но мисля, че вече реших.
Моля те, нека отидем до водопада.
Ако не заради учителя Гокен и заради себе си, то поне заради мен.
Това е просто глупав чужденец. Ако си мъж, докажи го!
Не? Е, не се притеснявай.
Риу учи при мен от първата година,
а Кен-последните седем.
Доджо Гокен 1979 година
Добре, Риу. Техниката ти става все по-добра.
Приключваме за днес.
Ето ги и тях.
Гокен! Как си? Мина много време.
Радвам се да те видя. Кен, не бъди груб, излез от колата.
Върви по дяволите! - Не ме ядосвай, Кен.
Кен пристигна тук под натиска на обстоятелствата.
Загубата на майка му, моя близка приятелка,
се отрази тежко и на бащата, и на сина.
Имам проблеми в компанията. Губя контрол.
Когато Юки умря, Кен се срина.
За детето е тежко да свикне с това. Изпълнен е с гняв.
Естествено, от това страдат близките му.
Вече не мога да намеря общ език с него.
Три пъти го изключваха заради бой. Даже полиция повикаха.
Губя го.
Предполагам, че една глава е добре, а две - още по-добре.
Ще помогна на Кен, ще помогна и на теб.
Прибери се, събери сили и спаси компанията си.
Когато дойде времето, синът ти ще се прибере при теб
и връзката ви ще стане още по-силна.
Договорихме ли се? - Договорихме се.
Вземи, това е от баща ми.
Млоуго благодаря.
Трябва да поработиш над английския си.
Давай.
Риу, какво правиш?
Браво, Риу! Не му давай да те обижда. - Лошо момче!
Спокойно. Трябваше да ги проверя.
След такова сложно запознанство,
тези момчета станаха истински приятели.
С годините на съвместни тренировки, тази връзка укрепваше
и сега са като братя.
Реших! Ще му кажа всичко. Учителю Гокен!
Учителю... Готови сме.
Готови сме да преминем към следващото ниво на обучение.
Мисля, че е време да ни обучите на техниката хадо.
Това аз решавам, но ме развеселихте.
Защо решихте така? - Преминахме през всичките ви изпитания.
Мисля, че наскоро задействах своето ки.
Ако е истина, е възможно действително да си готов за обучението хадо.
Но как да проверя? - Изпитайте ни, учителю.
Както желаете! Опиши ми, как почувства, че тече твоето ки.
Първоначално се наложи да блокирам светът около мен...
но бързо се научих да се концентрирам върху чувството вътре.
Мога да го опиша само като хладна вълна, която пулсира чрез тялото ми.
Това чувство е навсякъде и никъде.
А ти, Кен? - А?
Същото, като цяло. - И това е всичко?
Освен студената вълна. Моята ки, ако е тя...
е топла, понякога даже гореща.
Много добре, момчета.
Състоянието на отърсване, което описахте се казва мунохадо,
силата на небитието. Затова вашето хадо обучение започва.
Чакам ви в доджо след обяд, точно в два часа.
Сега вървете.
Каза точно в два, а закъснява.
Излъгал ни е.
Какво ти казах, Риу? - Не говори така, Кен.
Може да не е лъжа. Може би ни изпитва. - За теб всичко е изпитание.
Виж. - Какво е това?
"Ако мислите, че сте готови, намерете ме".
Не се получава с него.
Така, мястото е отбелязано с кръст. И какво е това?
Не знам.
Тук има езеро, а ние сме тук.
Добре, да вървим.
А къде е джипът?
Сензо? Къде е учителят Гокен? - Замина.
И кога ще се върне?
Ами... - Ами... какво?
Ще се наложи да вървим. Може и няколко дни.
Кен, да вървим да се подготвим за път. - По дяволите.
Не ходи, ако не искаш. Аз отивам сам.
Риу! Възможно е сам да не успееш.
И аз идвам. Ще те наглеждам, за да не се забъркаш в неприятности.
Най-накрая цивилизация.
Риу, да разгледаме този град.
Какъв град? - До американската военна база.
Имаме мисията си, помниш ли? - За теб това е сериозно?
Аз просто искам да разширя хоризонта.
Префектура Сидзуока
Чудех се кога ли ще се доберете.
Удивен сте, че ви намерихме? - Не съм се съмнявал.
Учителю, какво е това място?
На това място започна всичко за мен.
Пожар! Пожар!
Пожар? Пожар? - Къде?
По дяволите, няма пожар. Проверява ни.
А сега, ако сте се разсънили,
време е да поздравите и уважите учителя Соке Готецу.
Облечете се подходящо. Чакам отдолу.
Учителю... как умря учителя Готецу?
Както става на война. В бой.
Знам къде започна пътя ни,
но можем да изберем за себе си по-добър път.
Сега вие носите факела,
който някога носеше Соке Готецу.
Отдайте му уважение.
Учителю Гокен? Къде сте?
Гокен!
Това е Гокен. Като млад.
Значи това е стаята ти.
Сацуи но хадо.
Убийствено намерение.
Кен? Кен, какво правиш тук? Нали знаеш, че не трябва да сме тук?
Да, старче, знам. Не трябва да влизаме тук.
Вече излизам. - Кен.
Това е учителят. - Да, видях.
А кое е това момче? - Трябва да е брат му Гоки.
Даже не знаех, че има брат. - За него знаем малко и аз, и ти.
Готецу.
Стилът ансацукен обучава на три главни техники
за създаване на хадо с разрушителен ефект.
Тацумаки сенпу-кяку.
Шориукен
и хадокен.
За да стане шориукен…
трябва да се генерира енергията ки в мускулите на краката.
Така хадо ви позволява да се отблъснете от земята с увеличена сила
и да скочите високо във въздуха.
В този момент трябва да се съсредоточите
на отделния източник на ки в юмрука ви.
Когато настъпи момента на удара,
хадо се събира в юмрука ви
и в този момент го прави практически неразрушим,
позволявайки ви да пробиете даже гранит.
По дяволите!
Учителю, хадо във вашия шориукен изглеждаше така просто и чисто
Споделете тайната. - Тайна.
Учителю Гокен, губим време, викайки силата от небитието, седейки.
Как го правите така бързо в движение?
Тренировка, търпение и концентрация.
Му но хадо-силата на небитието не се постига леко
и още по-трудно се овладява.
Това е по-трудния начин да се разкрие силата хадо, но по-безопасен.
Искате да кажете, че има друг начин да се появи хадо?
Китайска пословица казва:
Към върха на планината има много пътища,
но погледът отгоре винаги е един и същи.
Научих това от великия майстор по кунгфу на име Ген,
с когото се бих за обмяна на опит преди много години
по време на моето муса шуго.
Муса шуго? - Поклонението на воина.
Той ме наставляваше по пътя познания му но хадо.
Секунда.
Знаете и друг начин за проявление на хадо?
По-традиционен?
Най-смъртоносната техника е ансацукен…
може да я достигне само този, който овладее сацуи но хадо
и да се фокусира на противника си чрез разума, тялото, ки и техниката си.
Тогава просто ще поразите целта си, ще я унищожите.
Ясно ли е, Гокен? - Да!
Ясно ли е, Гоки? - Да.
Тогава започвайте.
Учителю? - Учителю Гокен?
За днес стигат разговорите за хадо.
Идете да се освежите. Недалеч оттук има водопад.
Да, старче, видях го на картата. Да вървим да се освежим.
От този момент забравете за дружбата.
Когато се биете, трябва да виждате противник,
който трябва да победите. Ясно ли е?
Да! - Елате с мен.
Сега... бийте се един с друг!
Бийте се!
Хайде, Риу!
Стой!
Как си, братле?
Така се увлякох, че загубих контрол. Извинявай, старче.
Кен, ти си добър. Не се извинявай.
Днес направи на Риу голяма услуга.
Някога ще ти благодари за този мощен удар.
Риу, с концентрация и майсторство нанесе на Кен няколко сериозни удари,
но се поколеба. Защо?
Добре, Риу, ставай. Кен, помогни му.
Великият воин умее да приема поражението и да го нанася.
Кен, днес ти победи и ще ти дам награда.
Избери един от тримата манекена. Избирай!
Но, учителю, мислех, че сме свършили за днес.
Избирай! Или аз да избера вместо теб. - Добре, този средният.
Сега гледай внимателно.
По дяволите!
Това е само началото.
Дзе стил ансацукен 1956 година
Бойният ви дух е силен и техниката свирепа!
Насърчавам яростната атака и войнствената защита.
Това са крайъгълните камъни на стила ни.
Достатъчно!
Някога ще сте достойни за титлата воин. - Да!
Вие сте още нови в усвояването
на смъртоносната техника сацуи, но хадо...
Забранено ви е да я практикувате без мое разрешение.
Последствията могат да са смъртоносни. - Ще се справя.
Тогава ще умреш!
Ще го направиш на свой страх и риск. - Да.
Учителю.
Родният ми брат и единствен съперник, усвои ансацукен и оживя...
но полудя от злоупотребата със сацуи но хадо.
Никой не знае какво стана с него след това.
Много е важно да изчистите своята ки след използване на сацуи но хадо.
Длъжни сте да изчиствате тялото и разума си с медитация.
Ясно ли е? - Да.
Обърнете се към ин-йо.
Братко, видя ли тези имена? Историята на стил ансацукен.
За нас ще е чест да оставим тук следите си.
Готецу.
Гокен.
Дан?
Гоки. Брата на учителя Гокен.
А защо е обърната?
Колкото повече време прекарваме тук, толкова повече стават и въпросите.
Да. Например кой е този Дан?
Достатъчно.
Концентрирайте се. Бъдете спокойни. Насочете своята ки към юмруците.
Започвайте!
Бързаш, Кен.
Не викай силата от небитието с гняв и разочарование.
Действай по друг начин.
По дяволите! Как да съм спокоен и да не се ядосвам по време на бой?
Кен! Петдесет лицеви опори. Бързо! - Да.
Добре, Риу. Получава ти се.
Насочи своята ки към ръцете. Опитай така...
Това ми помага да направя течението ки, затова правя стойка.
Виждаш ли? - Невероятно!
Почувствах го. - На верен път си.
Браво, старче!
Кен, искаш ли да ти покажа ката? - Не, видях.
Благодаря.
Получава се.
Хей, Риу. Гледай и се учи.
Кен, как го направи? - Кен! Ела веднага тук!
Учителю… - Затвори вратата.
Видяхте ли колко е голямо, едва го удържах...
Видях.
Къде научи ката хадокен, ако не от мен?
Просто ме осени. Вероятно имам талант.
Неразумно е да ме лъжеш.
Добре, нека поговорим за сацуи но хадо.
Не знам за какво говориш. - И кой лъже сега?
Кен… откъде го взе?
Не свързвай живота си със сацуи но хадо.
Довери се на опита ми, Кен… - Има резултат! Мога да го овладея.
Видяхте... - Така е!
Даже слабо да разбираш този манускрипт… ти успя да генерираш хадо.
Но сацуи но хадо е нестабилна.
Може да те заведе до тъмнина, която даже не си представяш.
Трябва да ми повярваш, Кен. - Добре.
Говорил ли си за нея с Кен? - Не.
Добре. Обещай, че никога няма да му кажеш за сацуи но хадо.
Обещавам.
Добре. За днес с Риу сте свободни. Всички трябва да си починем.
Можеш да вървиш.
Гоки. Какво правиш тук?
Забранено ни е да гледаме в манускриптите на учителя.
А ако те хване? - Нека ме хване.
Все ми е едно. - Какво става с теб?
Спри, иначе ще вляза и ще съжаляваш.
Интересно. Бих искал да го видиш.
Така си и мислех. Не мисля да чакам повече.
Защо не можем да разберем всичко за сацуи но хадо.
Наистина ли мислиш, че учителя няма да разбере?
Погледни се, Гоки. Вече не можеш да се контролираш.
Ти се сдържай, щом искаш, а аз искам да достигна потенциала си.
Ще си глупак, ако застанеш на пътя ми.
Сигурен съм, че имате много въпроси
и мисля, че заслужавате отговорите на някои.
Питайте, какво искате да знаете?
Ами... да започнем отначало.
Как се оказахте тук и почнахте обучение в стила ансацукен?
Вярваш или не, но като теб. До тогава животът ми беше в дождо.
Повечето ми спомени са от войната.
Майка ми беше убита по време на войната при атаката на Йокохама.
Бяха мрачни времена.
Баща ми беше капитан в армията на императора.
Служи под командването на Готецу, който тогава беше майор.
Бяха близки приятели.
Готецу беше последен от старите майстори.
Роден през миналия век, той живееше в модерно време.
Битката за Иводзима взе живота на баща му.
Когато войната свърши, Готецу дойде,
за да наследи доджо от предците си.
В негово отсъствие за доджо се грижеше васалът му Сензо…
и племенницата му Саяка.
Чичо! - Саяка.
Като чест и дълг пред баща ни, Готецу ни осинови с брат ми,
Тук започна потапянето ми в изучаване на стила ансацукен.
Готецу имаше само двама ученика. Аз и брат ми Гоки.
Смъртоносен удар!
Още един път.
Призови своята ки като армия
и доведи смърт и разрушение!
Традиционният стил ансацукен е измислен с една цел. Да убива!
Какво стана с Гоки? - Да, защо не сте го споменавали?
Както и моят учител... той умря.
Стига толкова засега.
Късно е, прибирайте се, починете си. Всички.
Не! - Риу, какво ти е?
Какво? Не знам. Кошмар.
Защо си облечен?
Защото, приятелю, ще се вмъкнем в града.
За какво говориш?
О, да!
Няма начин. - Риу...
Това е лоша идея. - Това е идеално,
за да удовлетвориш нуждите си. - Твоите може, не и моите.
Ще ме пазиш или не?
Винаги. - Добре. Доверяваш ли ми се?
Не съвсем... Не.
Един от двама. Не е зле.
Какво иска тоя?
Учителят няма да хареса това. - Което не знае, няма да го убие.
Не трябва да сме тук. Даже не трябва да пием.
Ей, Риу.
Кен, виж това. - Не, братле, ти виж това.
Извинете.
Какво? - Виж вратата.
Прилича на нелегален бой.
Стойте, стойте! Какво правите тук?
Дошли сте да се биете?
Ще погледаме. Нали, Кен? - Аха.
Винаги познавам боеца.
Само ще гледате. Тогава хиляда йени на всеки.
Добре, мистър, няма проблем.
Пет хиляди йени и може да се биете.
Просто ще погледаме.
Добре дошли на бойния турнир Оно!
Тук няма място за страхливци.
Това го разбирам, Риу.
Хайде, смачкай го!
По дяволите! - Едър е, но няма техника.
Ей, Джонсън, имаме двойка карате хлапета.
Кого наричаш хлапе? Десетарка, че измета ринга с теб.
Кен, какво правиш? - Не се притеснявай.
За петнадесет с приятеля ми ще тръшнем твоя шампион.
Това е погребението ти, момче.
Спокойно, Риу, наш е. - Така ли?
Да, старче. Само го свали по-бързо, преди да те е убил.
Не се сдържай, хайде.
Сержант. - Да приветстваме новият участник.
Първи рунд. Започвайте!
Покажи му!
Да!
Ситуацията излезе от контрол. - Мислиш ли?
Благодаря, момчета.
Да вдигнем тост.
Барман. - Сър?
Две от най-силните си питиета.
За ансацукен. - За ансацукен.
Едно, две, три.
Гадост!
Глупав чужденец!
Непълнолетен! Непълнолетен!
Добре, Кен, да се махаме оттук.
Глупав чужденец!
Гокен беше ли у дома вчера?
Не знам. Не съм в състояние да тренирам.
Хайде, ти си трезвен.
Малко. - Това е добре.
Татко? - Кен.
Татко, какво по дяволите, правиш тук?
Не мога ли да посетя стар приятел? Здравей, Риу, как си?
Благодаря, сър, добре. - Татко, сериозен съм.
Защо си тук?
Дойдох при теб, Кен. - Не.
Никога не идваш на гости. Какво има?
Нека се поразходим. Ще поговорим.
Добро утро, учителю. - Добро утро.
Изглежда сте имали бурна нощ. - Да.
Учителю… защо наистина дойде бащата на Кен?
Иска да прибере сина си у дома. - Кен си заминава?
Това ще реши Кен.
Защо не можеш да дойдеш с мен на срещата?
Защото за теб съм винаги на второ място.
Тате, нека сме наясно. Дойде заради компанията ли?
Това е всичко, което за теб… - Тя не означава нищо за мен!
Ако няма на кого да я предам.
Какво ще кажеш? Да се приберем, а?
Искам да наваксам изпуснатото.
Вземи. - Благодаря.
Красива гледка.
Оставаш или заминаваш? - Знам, че баща ти е дошъл за теб.
Знаеш ли, много време мразех баща си.
Така и не разбрах, защо ме остави тук след смъртта на мама.
Бил съм прекалено малък и глезен, за да го оценя.
Сега разбирам. Започнал е да създава нещо...
което е трябвало да довърши на всяка цена.
Заради мама, заради себе си... и в крайна сметка заради мен.
И ти се съгласи да заминеш с него. . Не.
Благодарих му. Затова, че ме е довел тук.
Тук почнах да създавам нещо за себе си.
И някак трябва да го довърша.
Той и компанията може да почакат още малко.
Докато обучението не завърши, моят дом е тук.
А ти и учителят Гокен – семейството ми.
Гордея се с теб, Кен.
Това е смел избор.
И е правилен. - Благодаря.
А, татко каза, че отново е почнал да се боксира.
Наистина ли? - Аха.
Иска да влезе във форма. Ще ни даде урок преди тръгване.
Интересува ли те? - Да.
Тогава на работа. - Почакай.
Искам да те питам нещо.
Тук възниква ли у теб странно чувство?
Какво например? - Все едно има странна ки наоколо.
Наистина ли?
Вчера нищо ли не си вземал?
Отново ли имаше странни видения?
Сънувам странни сънища. - Сигурен съм в едно.
Учителят Гокен не разказа и половината от това, което е станало.
Напред! Назад.
Наляво, наляво.
Добре, още един път.
Отстъпи. Отпусни краката.
Така, още един път.
Добре, готов ли си? Нападам.
Едно, две, три, четири, пет, шест, седем, осем. Браво!
Отлична работа, Риу. Опитай ти.
Браво! Добра работа.
Благодаря, тате.
Префектура Сидзуока 1958 година
Не, не сега.
Гоки.
Гоки!
Какво правиш?
Не бързай, Гоки.
Както в обучението ви, тук трябва умение и прецизност.
Да.
Гоки, работи над английския си.
В калиграфията чувството е важно, така, както и в хадо.
Гокен, нека да видя.
Много бързо и точно. Ти си добър ученик.
Имам добър учител.
Ако искаш, запази го. - О, благодаря!
Красиво е написано, нали, Гоки?
Ще имаме свободно време.
Искам да отидем на едно особено място... и да видиш източника ми на вдъхновение.
Приключих.
“Мецу” - Ние.
Започвайте!
Спрете!
Гокен!
Чичо!
Гокен, недей!
Спри.
Гоки. Веднага в доджото!
На колене.
Имаше намерение да убиеш брат си ли?
Стана непослушен и недисциплиниран.
С тези черти нямаш място в доджото.
Ще се извиниш на брат си. - За какво да се извинявам?
За да достигна потенциала си?
Трябва да дадеш в боя всичко
и да не се сдържаш при никакви обстоятелства.
Нима не гласи така учението ансацукен? - Не ми се подчини.
Чел си манускрипт? - Това е забранено.
Гоки! Не изпитвай милосърдието ми!
Моля те, успокой се. Плашиш ме така.
Той няма идея с кого се е свързал.
Сацуи но хадо?
Той не може да я контролира... тя го трови!
Прекалено опасно е. - Всичко ще е наред.
Чичо само иска да поговори с него. - Не!
Ти не разбираш.
Нещо трябва да се направи. Ще се намеся.
Полудя ли? Какво можеш да направиш?
Върви си в стаята и чакай, докато не се реши всичко.
Ти си глупак!
Не мога просто да седя и да гледам как се руши семейството ни.
Това не е молба, това е заповед.
Ако нещо става с Гоки, не мога да стоя настрана.
Мисля, че направи достатъчно за него.
Как да разбирам това?
Гокен, ела тук.
Стига приказки. Върви в стаята си.
Гоки, ще си тръгнеш ли?
Решението ти ще е окончателно.
Ясно ли е?
Учителю... братко...
простете ми.
Тук пътищата ни се разделят. - Гоки, какво значи това?
Ти си ми брат, моя кръв и плът и мой главен съперник.
Когато започнахме обучение в стил ансацукен,
без да знаем сме приели наследството му.
Сега вече знам, че то е определило съдбата ни.
Учителят иска да те защити от правдата. - Млъкни!
От истината не може да се избяга.
Винаги е можело да има само един майстор по ансацукен.
Млъкни! - Учителят е вече стар,
скоро ще умре и ще останем с теб.
Рано или късно, без значение роднинството, ще трябва...
Спри! Достатъчно. Ти избра своя път.
До залез слънце си събери нещата и се махай оттук.
Ако се върнеш, няма да те посрещнат като ученик
или член на семейството, а като враг.
Разбра ли?
Разбрах.
Благодаря ви, че ме отгледахте като роден
и ми помогнахте да напредна в обучението.
Гордея се, че ме взехте за ученик.
Всичко това не беше напразно.
Някога и вие ще се гордеете с мен.
Довиждане... в този живот
или следващият.
Учителю, моля ви, почакайте.
Нима няма друг изход? - Решението е взето.
Но...
Гоки.
Саяка? Защо си тук?
Какво ти направи Гоки? Къде е той?
Как се стигна до тук?
Та той е твой брат!
Защо допусна това? - Нямам нищо общо.
Упоритият глупак сам си е виновен.
Учителят взе решение.
Гоки е изгонен.
Гоки!
Какво си казал на Саяке? - Казах й истината.
Съдбата ни ще се изпълни.
Време е да напусна това място.
Рано или късно ще разбереш истината. Ще дойде време, когато...
Гоки, спри! Млъкни! Стига!
Учителят е прав, сацуи но хадо е замъглила разума ти.
Не мислиш трезво. Ти си болен.
Независимо от думите на учителя и действията ти...
все пак си ми брат
и не искам да си тръгваш.
Позволи ми да ти помогна и ще помоля учителя да премисли.
Гокен, връщай се в дождото.
Гоки ни напуска.
Бързо!
Значи това е краят? - Да.
Докато пътищата ни не се пресекат отново.
Сбогом, Гокен.
Тренирай усърдно и бъди силен.
За идеалната техника хадо са нужни два противоположни компонента.
За да може мигновено да се създаде стабилно хадо,
трябва да използвате силата на небитието.
Но за да освободите хадо със сила и точност,
е нужна агресия и желание за превъзходство и разрушение.
Ясно ли е? - Да!
Трябва да свалите противника с помощта на хадокен.
Започвайте. - Почакайте!
Ако попадна в Риу и го убия, нищо ли няма да ми се случи?
Толкова си уверен. Да видим как ще стане.
Какво, по дяволите...
Добре, Кен. Концентрирай се. Риу, не му давай да те победи.
Отвърни му. Стреми се към син-кю. Знам, че е вътре в теб.
Остави, Риу. - Какво чакаш?
Старче, къде тръгна?
От какво се изплаши?
Ще дойде и неговото време. Може би.
Той се върна.
Обърка ли се, чужденецо? - Не повече от теб.
Кой си ти? От манастира ли си?
Не ми обръщай внимание.
Погледни него.
Намерих това момче да се мотае из гората.
Дългът ми е изпълнен.
Той ще дойде с теб.
Здравей, хлапе. Как се казваш?
Ще ти трябва повече, приятелю.
Ако той има глас, не съм го чул. Може с времето да чуеш...
Знам защо не говориш.
Държиш емоциите в себе си, за да не те обиди никой повече.
С времето ще те науча да се разкриваш
и освобождаваш своята ки.
Дълбоко в теб има сила.
Почувствах я.
Имаш мощна ки…
извисяваща се като дракон.
Риу. Риу. Бъди силен.
Бъди силен.
Риу, хвърляй! - По дяволите, Кен!
Учителю! Учителю Гокен!
Какво е станало? - Моят хадокен.
Кен. Кен. - Кен? Чуваш ли ме?
Не чувствам неговата ки. - Какво правиш, мамка му?
Не мърдай. - Разкарай се.
Разкарай се! - Добре, добре, Кен.
Какво беше това?
Учителят те върна към живот. - Всичко е наред.
Кен, ще се защитаваш от атаките хадо, използвайки му но хадо.
Използвай своята ки, за да отразяваш атаките на врага.
Със сигурност ще боли, но е по-добре от загуба на съзнание
или да загубиш битка. - Щеше да е добре да го знаех вчера.
Учителю, какво искахте да кажете?
Всъщност, този урок може да почака.
Сетих се, че ни трябва вода. Ето там има ручей.
Ще продължим, когато се върнете. Вървете.
И как беше като за първи път? - Добре съм.
Как е ръката? - Старче, ще млъкнеш ли?
Ще хванеш хадокен и ще видим как ще ти хареса.
Кен, стой. Оттук.
Неочаквано ти се появи шесто чувство, че вече си бил тук.
Изглежда наистина съм бил. Много отдавна.
Какво има? - Ослушай се.
За какво? Нищо не чувам.
Именно. Птиците мълчат.
Странно.
Чувстваш ли го? - Да.
Нещо не е наред. Да се върнем. - Добре.
Знаех, че ще продължиш делото на стареца.
Чаках този момент.
Върнах се заради учителя, не заради теб.
Неговото време свърши, когато го изпратих в ада.
Примири се със съдбата си. - Вече се примирих.
Тогава се бий с мен. - Аз имам друг път!
Не искам да се бия с теб. Аз вървя по своя път.
В стила ансацукен може да има само един майстор.
Някога вярвах, че ще те убия...
и че това ще сложи край на страданията, които донесе в този дом.
Но отдавна разбрах, че твоят път е пътят на убиеца
и никога не води до мир и просвещение.
Истинската съдба не се избила.
Грешиш, Гоки! Винаги има избор!
Заклех се повече никога да не използвам сацуи но хадо.
Ако искаш да носиш званието майстор в стила ансацукен, то е твое.
Няма да се бия с теб. - Нищожество.
Застани на колене и ми се поклони, тогава ще те пощадя.
Иначе се готви да правиш компания на стареца в ада.
Учителю Гокен. - Учителю!
Не! Стойте там. - Учителю?
Спри!
И смееш да ме лъжеш?
Първо ще убия паленцата ти. - Не трябва те да не вълнуват.
Добре, ще се бия с теб,
но не днес.
А сега напусни този дом.
Когато дойде времето, ще го почувстваш.
Какво пък, ще те чакам.
Гокен, когато се срещнем отново, този ден ще е последен за един от нас.
Обещавам.
Този канджи. Учителю, кой беше той?
Убиецът на учителя ми.
На полето на битката няма приятели, нито врагове,
няма място и за състрадание.
Има само противник, който трябва да бъде унищожен.
Такава е същността на стила ансацукен.
Ветеран съм от последната велика война на нашето време,
а какво можеш да знаеш ти за войната?
Ансацукен беше създаден
от кръв, огън и клане във феодалните времена.
Не трябва да си спомняш тези думи буквално.
Никога няма да разбереш. Точно по тази причина
скривах пълното съдържание на тези манускрипти от вас с Гокен.
Защо?
Само така... мога да достигна потенциала си.
Сюн-гоку-сацу е върхът на сацуи но хадо, това не е мит.
Защо?
За да ви защитя с Гокен. Виж се.
Мощта на сацуи но хадо сгърчи тялото ти.
А ти мислиш, че можеш да я овладееш с първото място? Ти си глупак!
Благодаря, че ме отгледахте като собствен син
и помогнахте да напредна в обучението.
Гордея се, че ме взехте за ученик.
Гоки, какво е станало? Чух, че крещяхте. - Тръгвам си.
Какво е станало?
Знаеш много добре, че е време да тръгвам.
Да тръгваш къде?
Не говори така.
Всичко е наред. Говори с мен. - Недей...
Не го усложнявай. И така не ми е леко.
И двамата знаехме, че този ден ще настъпи.
Събитията са предназначени от съдбата. Прекрачих чертата и няма връщане.
Учителят Гокен ми постави ултиматум и аз избрах своя път.
Саяка, повече от всичко на света искам да остана с теб,
но този път трябва да извървя сам.
Пътят на истинския воин... истинския воин.
Да.
Гоки!
Какво каза на Саяке? Тя е сломена.
Просто й казах истината.
Гоки!
Това... е за теб,
да хапнеш по пътя.
Благодаря. Ти си прекалено добра с мен.
Връщай се у дома. Длъжна си...
Докато не са решили, че си избягала с мен.
Знам...
но трябва да ти дам още нещо.
Небеса. - Означава неувяхваща слава,
човекът, който се стремиш да станеш.
Мисля, че ще ти помогне ясно да видиш целта на пътуването си.
Това е прощалният ми подарък.
Сбогом, Гоки.
Надявам се, че си избрал правилния път.
Идеално място.
Води ме пътя син они.
Няма да почивам, докато не овладея тъмната хадо.
Знам, не искаш да чуеш това, но е възможно чичо ти да е прав.
И на мен ми липсва,
но никой не го е виждал или чувал вече няколко месеца.
Значи, според теб трябва да се предам? Просто да забравя за него?
Даже ако открием Гоки, когато тръгна, той взе решение,
което го устройва.
Мисля, че все пак трябваше да направя повече.
Знам, че не ти е безразличен. На мен също.
Не забравяй, че той се опита да ме убие.
Той избра път, по който никой не може да тръгне след него.
Трябва да се примирим и да продължим живота си.
Време е да сложим край.
Чичо!
Какво има? - Знаеш какво.
Пречиш на обучението на Гокен.
Как може и двамата да сте така безсърдечни?
Не преча на обучението на Гокен. - Още си влюбена в Гоки.
Притеснявам се за него. - Засрами се!
Мислиш, че не знаех за вас, двамата?
Сега е важно да се помогне на Гокен.
Спри да мислиш за Гоки.
Мисли го за умрял.
Ясно ли е? - Да.
Шест месеца по-късно.
Време е.
Сацуи но хадо съсипа Гоки.
Не съм сигурен, че целта оправдава средствата.
Цената е прекалено висока.
Има ли друг начин за проява на хадо?
Не съм ли аз живо доказателство, че има равновесие между светлината и тъмнината.
Не следвай сляпо наставленията на учителя.
С времето идеите се развиват.
Преди столетия ансацукен е бил момчешка игра.
Великите майстори или загивали в битка, или обезумявали.
Те никога не изживявали своите 50 години.
Дойдох до извода, че да достигнеш дълголетие
в това изкуство, трябва да балансираш тези крайности.
За мен хармонията представлява ин-йо.
За всичко в живота трябва да има баланс.
Значи сте съгласен, че има други начини за опознаване на хадо?
Ти трябва да извървиш собствения си път.
Да.
Какво?
Лицето ми!
Учителю! Бяхте прав.
Не, още е рано.
Нямам избор. Трябва да стана по-силен.
Година по-късно
Природата ми дава всичко, от което имам нужда.
Две години тренирах сацуи но хадо…
укрепвайки тялото си ден по ден и готвейки се.
Говорих с учителя.
Обучението ми при него е към края си.
Той ме посъветва да отида в муса шуго.
Тръгваш си? - За малко.
Трябва да науча много, но тук...
тук е сърцето ми.
Когато се върна, ще съм стопанина на този дом.
Искам да станеш моя жена, Саяка.
А какво каза чичо ми?
Мисли, че за нас така е най-добре.
Първо трябва да отидеш в муса шуго сам като Гоки.
Не съм като него.
Обещай ми...
че ще се върнеш.
Първо ще гледаш тук. И натискаш това копче,
за да направиш сним… - Знам.
Не съм глупав.
Тя означава неувяхваща слава... човекът, който искаш да станеш.
Сбогом, Гоки.
Някога ще се гордеете с мен.
Довиждане в този живот
или в следващия.
За да овладея тъмнината, трябва да се потопя в сацуи но хадо,
докато не станем едно цяло.
Ако духът ми е достатъчно силен, ще оживея, а ако не...
състоянието ще ме погълне и ще загина.
С радост ще платя тази цена.
Учителю! Може ли да поговоря с вас?
Миналата нощ... Почувствах нещо странно.
Вероятно е било сън.
Продължавай. - Изглежда почувствах сацуи но хадо.
Молех се този ден никога да не настъпи.
Зад планините, далече в долината
почувствах огромна сила, която не съм усещал преди.
Беше взрив на тъмната хадо.
Хадо на Гоки. - Сигурен ли сте?
Никой не го е виждал от две години.
Гоки беше обсебен от идеята да освободи тъмната хадо...
и като следствие сюн-гоку-сацу.
Казахте ни, че това е мит.
За да се освободи, трябва такава концентрация сацуи но хадо,
че човек ще е напълно погълнат.
Още никой не е преживял процеса.
Това може да убие Гоки,
или да създаде нещо легендарно.
Нещо много по-могъщо от всичко, с което съм се сблъсквал.
Раждането на Акума-Демон.
Какво ще стане сега? - Не знам...
но ако това е Акума, той ще дойде.
Един майстор трябва да намери друг и да го унищожи.
Такава е природата на сацуи но хадо.
Трябва да се бия с него.
Учителю, позволете аз да го направя.
Да се сблъскам с Акума е съдбата ми.
Аз го създадох...
и аз трябва да го унищожа.
Ако загубя боя,
че балансът, който се старах да внеса в ансацукен,
ще е загубен и ще настъпи тъмнина.
Гокен, погрижи се за Саяка.
Да, учителю.
Вземи със себе си тези манускрипти.
Учителю, не мога.
Разбирам отдръпването ти от сацуи но хадо…
но не бъди наивен.
Гоки не знае всичко, което е написано в тях.
Ако някога ти се наложи да се биеш с него,
трябва да знаеш написаното в тях.
Учителю, почувствахте ли нещо през последната нощ?
Не, нищо необичайно.
Значи... мислите, че не е оживял?
Да вървим да направим спаринг.
Да видим достатъчно ли съм те обучил, за да дадеш отпор на старец като мен.
Достатъчно.
Ела с мен.
Да видим дали не съм забравил английския.
Гордея се с теб, Гокен.
Не мога и да мечтая за по-прилежен и трудолюбив ученик.
Предавам ти не само бойните си знания,
но и уроците на живота. Взаимно е.
Не мога и да мечтая да по-добър учител или баща.
Знам, че се стремиш да намериш баланс.
Мисля, че дойде време да те изпратя в муса шуго.
Да, учителю. Няма да ви разочаровам.
Акума. Чувствам тъмното ти присъствие.
Излез и се покажи.
Оцеля толкова дълго.
Виждам, че не си си губил времето.
Да, старче, твоето време дойде.
Това е краят. - Това ли е?
Днес ще стане убийство.
Готви се.
Гокен, какво има? - Стой тук.
Гокен, какво става?
Гоки ли е? - Да.
Гокен! - Учителю!
Приготви се!
Хадо кен!
Хадокен! Хиляда удара в един миг.
Това е унищожение.
Ти беше велик учител
и даже с поражението си ме научи на много.
Син они.
Но сега... се роди нов майстор.
Гоки! Какво направи?
Стой, дяволите да те вземат! Бий се с мен.
Не си готов.
Гокен, моля те, спри.
След всичко това много време не бях на себе си.
Изобщо не знаех какво да правя.
Погребахме учителя тук, но това беше краят на нашия дом.
Можехме да се оправим от травмите, но белезите няма да изчезнат.
Саяка?
Нека се разходим.
Иди сам.
Ще довърша картината си.
Гокен, моя любов, събрах ти тази чанта.
Време е да напуснеш това място и да отидеш в муса шуго.
Тук не те чака нищо добро.
Бих искала да ти обясня всичко в разговор,
но повече не мога да остана с теб.
Моля се някога да ми простиш.
Бъди силен.
Сбогом.
Саяка.
Прости ми, Гокен.
Няма нищо по-тежко, ефикасно и жестоко от това,
което преживях през последните дни.
Не ми остана нищо.
Съдбата ми каза, че е време да се отправя в муса шуго.
Година по-късно
Под моите инструкции вие станахте пионери в проявленията на ансацукен…
овладявайки особени техники и използвайки само му но хадо.
Гордея се с вас.
Сега трябва да се подготвите, за да напуснете това място.
Научих ви на всичко
и можете да разчитате на себе си по време на своето муса шуго.
Оставащото време ще премине доста по-бързо, отколкото мислите.
Риу е майстор на салтата.
Глупав чужденец. Не можеш да победиш Риу, той е по-силен от теб.
Стар съсухрен досадник! - Риу!
Завърших песен за теб. Сега ще я изсвиря.
Млъкни! Говориш за нея вече година, дърто копеле.
Млъкни, жено. Не те моля да пееш.
Започвам.
Прекрасна е.
Как си?
Благодаря, много ми хареса.
Направи това, това или това.
Направи каквото и да е. От там до тук.
Това е много далече. Не знам дали ще мога.
Това е далече за глупав чужденец, но не и за теб. Опитай!
Хайде, чакам. - Добре. Гледайте!
Отлично.
А ти, глупав чужденецо не можеш така. Няма да стане.
Отдръпни се.
Тя лети насам...
Какво, по дяволите... - Не долетя.
Все пак не можа.
Кълна се, Риу, някога... - Да вървим.
Елате тук, момчета. Разпуснете.
Благодаря, учителю.
Супер, това е от татко.
О, по дяволите, Риу. “Мега мен II”!
Да вървим. Благодаря, учителю. - До скоро, учителю Гокен.
Момчета! Върнете се!
Скачай. Скачай.
Виж и се учи, Кен.
За селянче играеш добре на видеоигри.
Японци са разработили тази игра. Това ни е в кръвта.
Хубава ли е новата игра?
Отлична, учителю. Искате ли да опитате?
Не искам да ви поставя в неудобно положение.
Ако Риу се е учил от вас, вероятно не се шегувате.
Утре сутринта ще отдам уважение на учителя Готецу.
Надявам се да се присъедините. - Разбира се.
Значи ще се върнем в старото доджо? - Не.
От сега нататък ще отдаваме почести тук.
Добре. Ще се бия с теб.
Но не днес.
Какво пък, ще почакам.
Гокен, денят, когато се срещнем, за един от нас ще е последен.
Когато дойде времето, ще го почувстваш.
Риу, Кен. Вие сте на прага на важно събитие.
По традиция на ансацукен и двамата ви чака важно изпитание.
Поздравления, изминахте тежък път. - Благодаря, учителю.
Човек не може да се нарече воин,
докато не погледне смъртта и поражението
и не намери смелост да ги преодолее.
Три дни и три нощи ще прекарате в гората,
готвейки се за битка.
Предстои ви да се биете един с друг с една-единствена цел — победа.
За победа се смята само нокаут или капитулация.
Можете да използвате всичко. - Даже хадо?
Да, даже хадо.
Късмет, Кен. - И на теб.
Ще се срещнем от другата страна.
Постоянно ловя риба. И аз не знам защо.
А, глупавия чужденец! Днес си сам?
Никой ли не си играе с теб? Много съжалявам.
Добре, Гома ще си поиграе с теб.
Не става, не мога да я повдигна. Проклятие!
По дяволите, виж тук.
Какво правиш? Спиш посред бял ден?
Какво правиш? Погледни това.
Ще те науча да използваш агресията си и импулсите в хадо,
но основата ти трябва да е му но хадо…
силата на небитието. Обещай ми.
Ей, слушаш ли ме?
Казах, че ще си играя с теб. Ела тук.
Как е сега, задник?
Помощ! Помощ! Нима искаше да ме убиеш?
Ти държиш своята ки и емоции в себе си,
за да не те обиди никой повече.
С времето аз ще те науча да се откриваш
и освобождаваш своята ки.
Дълбоко в теб има сила. Почувствах я.
Бъди силен.
Днес ще се биете сами.
Няма да съм наблизо, за да ви съдя.
Ясно ли е? - Да.
Риу.
Той ще използва срещу теб всичко, което има.
Време е да забравиш за страха. Покажи му на какво си способен.
Не се заигравай. Нека си го получи. - Да, учителю.
Върви.
Кен!
Атакувай с всички сили.
Натисни го с агресия, но бъди внимателен.
Пази се от контраудари. Не му давай шанс.
Той ще атакува веднага, щом сгрешиш.
Разбрах, учителю.
Да победи по-силният.
Риу.
Риу!
Сацуи но хадо.
Риу! Обърни се и се бий с мен!
Боят не е приключил.
Ще се бием по твоя начин.
Не знам какво ти става,
но ако се съвземеш, може да се върнеш към живота.
Риу!
Учителю!
Успокой се, Кен. Той се събуди.
Боже.
По-тихичко.
Риу, чуваш ли ме? Как си?
Остави ме.
В памет на битката ни.
Кен... Риу трябва да почива.
В края на битката... имах силно усещане за тъмната хадо.
Сацуи но хадо.
Ти ми обеща. Трябва да знам.
Учителю, не бях аз, кълна се. - Виж ръката си, Кен.
Когато дотичах, видях, че се спускаше след разновидност на шориукен…
за която никога не съм ти казвал и не съм виждал преди.
Юмрукът ти беше обхванат от огън.
Кен, не се оправдавай. Не лъжи.
Трябва да знам как мога да използвам тъмната хадо.
Учителю, не беше Кен.
Изглежда бях аз.
Трябваше да предположа, че ако аз можех
да почувствам тъмната хадо ясно, значи е могъл и Гоки.
Той ще разгледа това събитие като директен призив.
Сега това място е осквернено от тъмната хадо.
Този, който беше погълнат от сацуи но хадо…
сега лесно ще ни намери.
Ако дойде тук и разбере, че тъмната хадо е пуснал Риу,
вероятно ще започне да го преследва.
Гоки е личният ми демон.
Не мога да допусна да тормози Риу.
Как е главата ти? - Разбита.
А ръката ти, Кен? - Ще оживея.
Добре, значи е време.
Време е? - За какво?
Време е двамата да ме напуснете.
Наскоро завършихте обучението си.
Сега можете да се наречете воини.
Гордейте се с това постижение. Трябва да започнете муса шуго.
Но, учителю, имаме цяла година пред нас.
Обучението ни не е завършило.
Сигурен съм, че след случилото се имате много въпроси.
Вярвайте ми, вашата муса шуго ще отвори път към самопознанието
и ще ви даде отговори, които аз не мога да ви дам.
Учителю, кога трябва да заминем?
Утре. - Какво?
Шегувате се. - Не, Кен.
Баща ти се погрижи за транспортните разходи.
Най-накрая ще се върнеш у дома. - Учителю, оценявам това, което казвате,
но имам чувството, че ми е рано да напусна доджо.
Да ви напусна. - Разбирам, Риу.
И за мен е трудно.
Но знам, че макар и да е трудна стъпка,
тя не необходима и на двама ви.
Викали ли сте ме, учителю?
Подстригал си се.
Да, реших, че е време нещо да променя. - Отива ти.
За мен завърши цяла ера. - Много е модерна. Къде е Риу?
Почива. - Добре. Има нужда.
Нека се поразходим. - Добре.
Ти измина дълъг път, Кен.
Дълъг път. - Да.
Така е.
Нещата бяха зле, когато дойдох.
Помните ли първия ден? - Все едно беше вчера.
Бедният Риу даже не разбра какво стана.
Тогава се безпокоях за теб. - И не без причина.
Но повече не се безпокоя.
Ти намери всичко, което загуби, Кен.
Ти си силен и уравновесен човек
тук и тук.
Но сега се безпокоя за Риу. - Аз също.
Сацуи но хадо се пробуди в него неочаквано.
Как е възможно? - Предстои ми да търся обяснение.
Мислите, че това е свързано някак с убиеца на Готецу, този Гоки?
Възможно е. Но засега не съм сигурен.
Кен, искам ти да се грижиш за Риу.
Дори и да страда, той няма да моли за помощ.
Познаваш го. - Да, знам.
В мое отсъствие ти имам доверие, Кен.
Сега ти си по-големия брат.
Всяка сутрин виждах пред тази веранда растящи момчета,
а сега вече сте мъже. Воини.
Изглежда ръкавиците ви не можаха да издържат хадо, която овладяхте,
затова трябва сега да наследите тези.
Традиционни бойни ръкавици за ансацукен, и могат да задържат хадо.
Започваме ли?
Преди нямахме търпение да се махнем оттук.
Сега не искаме да заминем.
Нови хора, нов опит, нови изпитания.
Старая се да бъда позитивен.
Както казва учителя: “образование чрез бой”.
Изчакай, докато влезем в света. - Много време бяхме заедно, Кен.
Усмихни се.
Учителю, трябва да ви снимам.
Застанете в самурайска поза.
Супер.
Не мърдайте!
Готово. Сензо, благодаря.
Риу, иди при него.
Поздрави баща си, Кен.
Той беше добър приятел.
Благодаря за всичко, учителю.
Ще ни липсвате.
Благодаря и на теб, Кен. Пак ще се видим.
Вървете и покажете какво сте постигнали.
Върви.
Учителю Гокен. Благодаря.
За мен беше чест да се обучавам при вас в бойни изкуства като ученик
и като син. - И за мен беше чест, Риу.
Предадох ти всичките си знания и мъдрост.
Обичам те като син.
Бъди силен.
Бърз като вятъра, тих като гората...
смел като огъня, неподвижен като планината.
Ще бъда бърз като вятъра, тих като гората...
смел като огъня, неподвижен като планината.
Готин колан.
Приключението сега започва, братко.
Сензо, да вървим.
Стигнаха ли с автобуса навреме в Осака? - Да.
В безопасност са на път. - Добре.
Ела при мен.
Сензо, дължа ти толкова много.
Ти бе мой покровител по пътя към Будизма.
И ми помогна да намеря мир тогава, когато знаех само смут и гняв.
Видял си повече от ансацукен, отколкото който и да е.
Да. Видял съм много.
Пламъците се палеха, после гасяха.
Ти покорно служи на двора на Учителя, както служи и на мен.
Какъвто и дълг да си имал към моя Учител, сега е изплатен.
Освобождавам те от дълга ти към мен.
Имаш вечната ми благодарност.
Благодаря.
За мен бе чест да ти служа.
Ще те помоля нещо за последно.
Той е близо. - Да.
Нямам много време.
Поверявам ти дневника си.
Каквото и да се случи, гледай да стигне до момчетата ми.
Ще го направя.
Няма да можеш вече да устоиш на зова на твоите сацуи но хадо.
Силата, която показа, ме доведе тук.
Братко, погледни се, наистина си загубил човечността си.
Изгубил си се в мрака. - Изгубил?
За да превъзмогна човещината,
понасях всяка трудност и загуба.
Загуба?
Ти отне всичко от мен, всичко, което пазех чисто и свято.
Той ти е брат.
Как позволи това да се случи?
Ти още си ми брат, и не искам да си тръгваш.
Гоки!
Какво си направил?
Спри, проклет да си!
Гокен, прости ми.
Дадох цялото си знание и мъдрост на теб.
Обичам те като син.
Не знаеш що е саможертва.
В името на ансацукен, изгубих повече, отколкото можеш да разбереш.
Преди залез, събери вещите си и напусни.
Това е път, който трябва да извървя сам, пътят на истинския боец,
Шин Они.
Лицето ми!
По-добре ли е да живея, без да знам, страхувайки се от потенциала си?
Или да прегърна разрухата и да разбера,
без значение от последствията?
Не можеш и да разбереш страданието ми,
за да стана Учител на Учителите.
Вървя в мрака.
Дори сянката ми не смее да ме последва.
Нищо не доказа като уби Готецу!
Той умря със задоволство,
защото видя Шин Они.
Шин Они!
Разрушението му бе освобождението.
Погълнат от сацуи но хадо,
ти се потопи в лудостта на брата на Сенсей.
Готецу не разбра онова, което старите учители знаеха.
И те умряха за него. - За какво говориш?
Те се опитаха напълно да се потопят в сацуи но хадо.
А ти не си?
Не. Направих немислимото. Сацуи но хадо се потопи в мен.
Готов ли си да посрещнеш съдбата си, братко?
Братът, когото познавах и обичах, умря отдавна.
Остана само Акума.
Дадох обет, но днес го наруших!
bukvi.bg ® Bulgarian Translator Zone 2014