www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Efter alt det, vi har set -
- er der ikke meget, der kan skræmme os længere.
Men den her...
Den plager mig stadig.
To måneder før vi kom ind i billedet -
- var familien Lutz flygtet midt om natten.
De påstod, at deres hjem var hjemsøgt.
Kirken havde bedt os om at træde til.
Vi skulle se, om vi kunne bekræfte de hændelser, familien Lutz fortalte om.
Er alle klar?
Så begynder vi.
Jeg vil bede jer om at være stille og lukke øjnene.
Forestil jer, at I har en hvid strålekrans omkring jer.
Den vil beskytte jer.
Året før familien Lutz var flyttet ind -
- havde en ung mand ved navn Ronny DeFeo myrdet hele sin familie i huset.
Vi ville finde ud af, om han havde begået mordene i raseri -
- eller om, som Ronny DeFeo hævdede i retten -
- noget dæmonisk havde fået ham til det.
Dræb hende. Dræb hende.
Skyd dem. Skyd dem.
Skyd hende.
Hvad har du gjort? Hvad har du gjort?
Skyd hende. Dræb hende.
Skyd dem alle. Skyd.
Dræb!
Dræb hende. Skyd hende.
Hvad er det, du ser, skat?
Lorraine, hvad er det, der sker?
- Jeg må se efter. - Vi er færdige. Kom tilbage.
Hvad sker der?
Den vil vise mig...
Lorraine!
Åh gud!
Skat...
Bare rolig.
Ed.
Tættere på Helvede vil jeg aldrig komme.
DA ED OG LORRAINE WARREN UNDERSØGTE
HJEMSØGELSEN I AMITYVILLE -
- BLEV DE MED ET SLAG BERØMTE.
SAMTIDIG I ENFIELD I ENGLAND UDFOLDEDE
DER SIG EN LIGE SÅ VOLDSOM HJEMSØGELSE.
DEN SENERE SÅ BERØMTE SAG SKULLE BLIVE
ÆGTEPARRET WARRENS MEST DIABOLSKE.
BASERET PÅ DE VIRKELIGE HÆNDELSER.
NATTENS DÆMONER 2
Keith og jeg sniger os ud i aften sammen med Michael, og han vil gerne møde dig.
Det går ikke. Hvis min mor fandt ud af det, ville hun slå mig ihjel.
Så lad være med at blive afsløret, din duks. Hold lige den.
Her er vores åndebræt.
Jeg tror, jeg giver Keith lov til at tungekysse mig.
Nej!
Hvad laver I?
Janet, giv mig den.
Kan I så se at komme ind! Afgang.
- M-Margaret. - Margaret. Johnny.
Janet. Billy.
Hej. Har du haft en god dag?
- Næ. - Hvorfor ikke?
Det er en lang historie. Du får den senere.
Hv-hvordan går det, B-Billy?
- Hold kæft, Peter. - Lebbe!
Mener du din mor?
- Tak, Camilla. - Det var så lidt.
Du skal ikke tage dig af den nar.
O-okay.
Drenge, se jer for.
- Janet. - Hop op.
FAMILIEN HODGSONS HUS ENFIELD, ENGLAND - 1977
Jeg har ikke til huslejen.
Dem har jeg snakket med. De stillede mig om til dig.
Jeg tager det helt roligt, men hvorfor kan du ikke hjælpe mig?
Nej, han har ikke betalt børnebidrag i tre måneder.
Så er vi hjemme. Hej, mor.
Tak og i lige måde!
Janet, som om vi ikke har problemer nok -
- så bliver jeg også ringet op af din lærer om, at du ryger.
- Nej, jeg røg ikke. På ære. - Har du købt kiks?
Jeg har selv talt med mrs. More. Står du og lyver mig op i ansigtet?
- Jeg lyver ikke! - Jo. Hele skolen ved det.
- Hun og Camilla sad og røg. - Du er så fuld af løgn, Johnny!
Mor, du sagde...
Nej, jeg har ikke købt nogen kiks, for vi har ikke nogen penge!
Mor kommer. Pak det der væk og børst tænder.
Ja, ja.
Det lyder, som om hele byen er i brand.
- Se, hvad jeg har fundet. - Kiks!
- M-men du sagde, vi ikke har nogen penge. - Jeg skulle alligevel kvitte smøgerne.
Margaret, er din skoleuniform klar til i morgen?
Jeg er i gang, mor.
- Så er det sengetid, Billy. - Kommer nu, mor.
- Hvor har du det fra? - Camilla og jeg har lavet det i skolen.
Det ser altså ikke rigtigt ud.
Jamen det virker. Vi har allerede spurgt det om en hel masse.
Prøv selv.
Godt. Hvad skal jeg spørge om?
- Det må du selv om. - Okay.
Min søster og jeg vil vide -
- om der er nogen ånder her, der vil i kontakt med os.
Kommer far nogensinde hjem igen?
Er der nogen ånder her, der kan svare på mit spørgsmål?
Nå, det er bare en dum leg. Det er ikke virkeligt.
- Hvorfor hamrer du på døren? - Det gør jeg ikke.
Du er ikke rigtig klog.
- Hun prøver bare grænser af. - Hun siger, hun ikke røg.
Du skal ikke tage dig af det, Peg.
Jeg røg også i skolen. Gjorde du ikke?
Som en skorsten. Det er ikke så meget det, hun gør.
- Hun hører ikke efter mere. - Det er bare en fase.
Jeg har det skidt med at straffe hende, for hun kan ikke gøre for det.
Hun elsker sin far. Hun tog det hårdt, da han skred.
Men jeg kan heller ikke bare ignorere det.
Har du sagt det til Richard?
- Jeg ville gerne, men jeg ser ham aldrig. - Stodder.
Jeg skal gøre det ud for os begge to, så jeg er kun halvt så god en mor nu.
- Jeg er håbløs, Peggy. - Pjat. Du er alt for hård ved dig selv.
Lortehus!
Vi er tilbage med spøgelsesjægerne Ed og Lorraine Warren -
- der taler om deres oplevelser i Amityville-huset.
Nu skal vi tale med min næste gæst, dr. Steven Kaplan.
Han kalder deres undersøgelse af Amityville-hjemsøgelsen -
- for en gang pladder.
- Hvorfor det? - Det er bevist, det var fup og svindel.
- Det er ikke bevist. - Jo.
Familien Lutz fandt på det for at score kassen på omtalen.
Det passer simpelthen ikke. Vi er vant til det her.
Det er nemt for en udenforstående at pille historien fra hinanden.
Det er noget helt andet at have oplevet det selv.
Jeg behøver ikke tage til Månen for at vide, den ikke er lavet af grøn ost.
Ed Warren har aldrig set et hus, han ikke mente var hjemsøgt.
Når hans kone er færdig med sine fiksfakserier -
- har de fået alle til at tro på spøgelser.
- Hvad er du egentlig doktor i? - Hav dog lidt pli.
Ikke når du spreder løgne om min kone og mig.
- Du skal ikke kalde mig løgner. - Hvad vil du gøre ved det?
Vi går i fjernsynet for at oplyse, men hver gang jeg åbner munden -
- er der en lille stud... studentikos fætter med -
- der prøver at undergrave vores arbejde.
- Tag nu en dyb indånding. - Ja, ja. Jeg tæller til ti.
Jeg tæller til ti.
Nå, Billy, er du klar til at øve dig?
Der var en kroget mand, der slog en kroget streg.
Han fandt en kroget tiøre...
Det gør ikke noget. Vi starter forfra. Klar?
Han fandt en kroget tiøre på en kroget landevej.
Han købte så en kroget kat, der fanged' en kroget mus.
Og så levede de lyk'ligt i et lille kroget hus.
- Dygtig dreng. - Du er ved at blive rigtig god.
- Nu må du godt få en kiks. - Så er det sengetid.
- Godnat, mor. - Godnat, skat.
Spis nu ikke for mange, for så vågner du bare og er tørstig.
- Det gør jeg ikke. - Lover du det?
- Godnat, drenge. - Godnat, mor.
Nej...
Hjælp.
Lad være.
Nej.
- Janet. - Lad nu være.
Janet, vågn op. Du drømmer.
Det her er mit hus.
Nej, det er ej. Gå din vej.
Hvem er du? Hvad vil du?
Lege med Billy.
- Lad Billy være. - Janet, hvem snakker du med?
Gå nu din vej.
- Det er dig, der trænger dig på! - Vågn nu op.
Jeg sladrer til min mor.
Jeg brækker halsen på hende.
Nej!
Dø med Billy!
Nej.
Janet, tag det nu roligt.
Sov nu bare videre.
Lad Billy være! Lad os være!
Hvad laver du? Der er ikke nogen.
Det er mit hus.
Mor, mor!
- M-mor! - Billy, hvad er der?
- Der er nogen inde i mit telt. - Hvad?
Der er nogen inde i mit telt!
Mor...
Se selv. Ingenting. Du havde bare mareridt.
Gå ind på dit værelse.
Du godeste. Janet!
Du havde nær skræmt livet af mig. Hvad laver du hernede?
- Jeg må have gået i søvne igen. - Hvad mener du med igen?
Er du sløj?
Du har feber. Kom med ovenpå.
Du må hellere blive hjemme fra skole i morgen.
Op i seng med dig.
Det er hos Hodgson.
Hej, mor.
Ja, lidt.
Jeg har spist lidt, men jeg er ikke særlig sulten.
Ja, jeg er her.
Hvornår kommer du hjem?
Godt. Farvel, mor.
Mit hus!
Du er tidligt oppe.
- Jeg kunne ikke sove. - Følte du dig inspireret?
Det vil jeg nu ikke sige.
Jeg havde en tosset drøm, hvor jeg så den her -
- og da jeg vågnede, kunne jeg ikke slå den ud af hovedet.
Og så tænkte jeg, at det her måske hjalp.
Nok er jeg ingen Picasso, men så dårligt var det vel ikke.
Vi må stoppe.
Vi kan godt fortsætte foredragene, men ikke flere sager.
- Ikke det næste stykke tid. - Fint.
Må jeg spørge hvorfor?
Hvis det er på grund af tv-udsendelserne og omtalen, så holder vi op med det.
- Godmorgen. - Godmorgen.
- Stoler du på mig? - Det ved du da.
Så vær sød at stole på mig nu.
Okay.
- Hvorfor gør du det? - For at jeg ikke skal gå i søvne igen.
Mor?
Johnny?
- Janet, hvad er der i vejen? - Der er nogen herinde!
Nej. Hvad snakker du om?
- Der er nogen inde på værelset! - Vores senge ryster!
- Hvis I lyver... - Han bed mig! Se selv.
Gud nej.
Har I leget med det her? Skiftes I til at skræmme hinanden?
Så tror pokker, man ikke kan få sovet.
Ikke et ord til! I seng med jer.
- Hjælp! - Hjælp!
FAMILIEN NOTTINGHAMS HUS
Jeg så det med mine egne øjne. Den røg lige igennem værelset.
Nå...
Jeg har gennemsøgt huset fra loft til kælder. Der er ikke nogen.
- Var du også inde på pigernes værelse? - Ja, alle værelserne.
Der var heller ingen i kælderen.
- Hvad laver han? - Han ringer med klokken, når han skal.
Lukker du ham ud, Billy?
- S-se. Nu kommer politiet. - Hvad skal de?
Jeg har ringet efter dem.
- Der er jo nogen, der tager gas på jer. - Ja, det må der være.
- Du så altså ikke selv manden? - Nej.
Men det er ikke noget, hun finder på.
- Der må da være en god forklaring. - Det er jo derfor, vi er her.
Kom med en køkkenstol.
Det kommer inde fra væggen.
Kan det være mus?
Så er det fandeme en stor mus.
Vi kan altså ikke stille noget op.
Vi kan skrive en rapport og bekræfte hændelsen, men mere kan vi ikke gøre.
En rapport? Skidegodt! Alle mine problemer medfører bare flere papirer.
Helt ærligt!
Det her er altså uden for vores felt.
Jeg kender en præst. Jeg får ham til at kontakte dig.
Judy?
Skat?
- Hvad er der? - Mor...
Hvem er det?
Gå ind igen.
Hvem er du?
Sig, hvem du er!
Mor, vågn op!
Hvad vil du?
Undskyld, Lorraine.
Er du okay?
Jeg er okay.
- Mrs. Hodgson. - Ja.
Kent Allen fra tv-udsendelsen "Wide Angle".
Jeg vil gerne tale med Dem om tumulten hjemme hos Dem i sidste uge.
- Hvordan har De hørt om det? - Politiet har skrevet en rapport.
Den har vakt en del undren.
Mit privatliv skal ikke udbasuneres i fjernsynet. Farvel.
Pågår det stadig?
Hvis det gør, kan De måske skaffe hjælp ved at fortælle Deres udgave.
Er den tændt? Okay.
Bag hoveddøren i dette tilsyneladende helt almindelige hus i London -
- udspiller et mareridt sig.
Da jeg kiggede op på vinduet -
- så jeg den yngste pige, Janet, blive slynget rundt i luften.
Vi løb ind igen og så, at det føg med legoklodser inde på værelset.
En af dem ramte mig hårdt i ansigtet.
Jeg så stolen glide flere meter hen over gulvet.
Der var ingen snore i stolen.
Ingeniør Maurice Grosse undersøger påstandene for et psykisk selskab.
Jeg er ikke i tvivl.
Antallet af dokumenterede episoder i denne sag er overvældende.
Men Anita Gregory, parapsykolog og lektor ved teknisk universitet -
- er ikke overbevist.
Hovedaktørerne her er børn, og børn er dygtige spilopmagere.
Midt i de skræmmende hændelser står 11-årige Janet Hodgson.
Jeg interviewede for nylig Janet og hendes 14-årige søster.
Det, der skete, vil forbløffe Dem.
Hvordan er det at bo i et hjemsøgt hus?
Det ved jeg ikke. Man vænner sig ikke til det.
Vi var jo bare en helt almindelig familie før.
Det er blevet værre, efter at mr. Grosse er begyndt at snakke med den.
- Hvad mener du? - Han stiller den spørgsmål.
"Nik to gange for ja og én gang for nej." Den slags.
Hvad ville der mon ske, hvis vi prøvede at få den i tale nu?
Er her nogen?
Er her nogen, der vil i kontakt med os?
Er her nogen?
- Ingenting. - Det er jo ikke nogen jukeboks, vel?
Janet, er der noget galt?
Janet?
Janet.
Janet, har du det godt?
Hold op med at kalde mig Janet.
Er det ikke det, du hedder?
Janet sover -
- og det er mig, der snakker.
Hvad skal jeg så kalde dig?
Hvad hedder du?
Du har ikke hjemme her.
Jeg hedder Maurice Grosse. Hvem er du?
Det her er mit hjem. Forsvind nu.
Nej, det er ikke dit hus. Hvad hedder du?
Banke-banke på.
Så pyt da. Hvem der?
Bill. Bill. Bill. Bill.
Bill hvem?
Jeg hedder Bill Wilkins.
Jeg er 72 år.
Hvor kommer du fra?
Jeg kommer fra graven.
Hvordan døde du?
Jeg blev blind og fik en hjerneblødning.
Så faldt jeg i søvn og døde i stolen henne i hjørnet.
Hvad vil du her?
Jeg kan godt lide at høre dem skrige.
Lad os være!
Hold kæft, din ko!
Søde Janet.
- Hvordan har du det? - Undskyld.
Janet.
HUSET MED DE SÆRE HÆNDELSER
- Peggy, hvad skal jeg gøre? - Det skal du ikke tænke over i aften.
- I må blive her, så længe I vil. - M-mor?
Billy, skal du ikke i seng?
Har du lyst til en kiks?
Tak skal du have.
B-Baron?
Baron?
Der var en kroget mand
der slog en kroget streg.
- Mor, mor! - Hvad er der?
- Den krogede mand! - Hvad snakker du om, skat?
- Den krogede mand! - Hvad er der sket?
- Hvad er der? - Jeg tror, han er gået...
Den krogede mand sig nærmede, til døren gik han frem.
Så var hans krogede sjæl fortabt, til helvede med ham.
Myrdede sin krogede familie og lo en kroget latter.
Janet!
Janet! Åh gud.
Tilkald en ambulance!
Det er mit hjem. Forsvind nu.
Nej, det er ikke dit hus. Hvad hedder du?
- Banke-banke på. - Så pyt da. Hvem der?
Bill. Bill. Bill. Bill.
- Bill hvem? - Jeg hedder Bill Wilkins.
Jeg er 72 år.
- Hvad siger den stemme jer? - Han lyder konfus.
Er han senil?
Stemmen på båndet -
- kommer ud af en 11-årig pige.
Har familien bedt kirken om hjælp?
Ja, men vi tøver med at gribe ind.
Sagen er blevet til et mediecirkus. De kalder det "Englands Amityville".
- Herligt. - Er du bange for, det er fup?
Kirkens evne til at hjælpe hviler på dens omdømme.
- Hvad vil I have os til? - Flyv til London i tre dage.
I skal være vores uofficielle øjne og ører.
I behøver ikke gøre noget. Hvis det er fup, tager I bare hjem igen.
Hvis ikke -
- så er der en familie i London, der har hårdt brug for vores hjælp.
- Tak for tilliden. - Du vender tilbage.
Jeg sagde, vi ville tale om det.
- Der er ikke noget at tale om. - Han sagde, vi ikke skulle gribe ind.
Vi skal udelukkende observere og melde tilbage.
Vi har afvist mange sager, men aldrig en familie i nød.
Jeg fik et syn i Amityville.
Det samme som for syv år siden.
Jeg fik et varsel om din død.
Låste du dig inde i otte dage, fordi du så min død?
Du har også set den. Dæmonen på dit maleri er virkelig.
Vi har set den samme ånd.
Det er en advarsel. Hvis vi fremturer, dør du.
Dine synske evner er en gave fra Gud.
Hvis Gud viser dig min død, har han et formål med det.
Måske skal du afværge den.
Kom nu. Vi stikker ikke halen mellem benene.
Hvis vi tager af sted -
- må du love mig, at vi kun observerer.
Hvis der er fare på færde, underretter vi kirken og rejser.
Lover du det?
Lover du det, Ed?
Det lover jeg.
Mr. og mrs. Warren, Maurice Grosse. Mange tak, fordi De ville komme.
De skal bo hos familien Hodgson, ikke?
- Det er bedst at være der, hvor det sker. - Helt enig.
Det er her.
Så er vi her.
Ed, vi har fået nogle fantastiske optagelser. I skal nok blive imponerede.
Storartet. Jeg vil gerne høre båndoptagelsen igen.
- Vic Nottingham. Hej, Vic. - Ed Warren.
- Det er Peggy Hodgson. - Goddag. Det er min kone, Lorraine.
- Jeg smutter, Peg. - Hils ungerne.
Hyggeligt at møde jer.
- Så er vi her. - Kom indenfor.
Det er kun mig og Janet, der er her. Mine andre børn bor hos genboen.
Det er pigernes gamle værelse, men vi bruger det ikke mere.
- Hvorfor ikke? - De fleste hændelser skete derinde.
Vi var bange for, at nogen ville komme til skade, og derfor har vi låst det af.
- Janet har åbenbart leviteret. Herinde? - Ja...
Flere gange. Det har vi også billeder af.
Jeg vil gerne høre det fra mrs. Hodgsons egen mund, tak.
Vi har fået dem af naboerne -
- og jeg har hængt dem op, i håb om at de kunne holde møblerne i ro.
- Virker det? - Nej. Det larmer natten lang.
Hej. Jeg hedder Lorraine.
Må jeg sætte mig her?
Ved du, hvorfor jeg er her?
Din mor har fortalt mig om hændelserne, og jeg vil se, om jeg kan hjælpe jer.
Har du lyst til at snakke om det?
Da jeg var på din alder, besøgte jeg min mor på hospitalet -
- og så så jeg en engel.
Ja.
Den stod ved siden af en lille drengs seng.
Den strøg ham hen over kinden og holdt så op.
Og så kiggede den på mig. Min mor og sygeplejerskerne troede ikke på mig -
- men jeg vidste, at den var god nok.
Jeg ved, hvordan det er.
Jeg ved, hvordan det er at miste sine venner, fordi man er anderledes.
Men jeg ved også, at ét menneske kan ændre alt.
Bare man åbner sig for dem.
Hvorfra vidste du, at du kunne stole på dem, du åbnede dig for?
Det gjorde jeg ikke. Jeg er også blevet såret.
Der gik lang tid, men...
...til sidst fandt jeg en, der troede på mig.
Og hvad gjorde du så?
Jeg giftede mig med ham.
Jeg er bare så træt.
Jeg kan ikke sove her.
Før fik jeg lov til at sove hos sundhedsplejersken på skolen -
- fordi jeg var helt udmattet.
Men nu må jeg heller ikke det.
Alle er bange for mig.
Jeg har ingen venner.
Ingen steder at tage hen.
Det får mig til at føle mig unormal.
Det, der udsætter dig for det her, vil netop have, at du har det sådan.
- Hvorfor? - For så bliver det stærkere.
Da det hele begyndte, begyndte Janet at vågne her midt om natten.
Janet har sagt, at Bill Wilkins døde lige her.
Hvor har du den fra?
Min eksmand købte huset møbleret.
Er din eksmand stadig inde i billedet?
Nej.
Det er jeg ked af at høre.
Tror du, I finder sammen igen?
Han har fået tvillinger med en kvinde, der bor rundt om hjørnet.
Det vil jeg tolke som et nej.
Det har været en hård tid. Han tog musikken med sig.
- Ja, sådan kan det godt føles... - Nej, han tog virkelig alle pladerne.
Ungerne elskede ellers hans Elvis-samling.
De har været gennem så meget. Og så alt det her oveni.
Timingen er ikke tilfældig. Fortvivlelse nærer de negative energier.
De sparker gerne til en, der ligger ned.
- Det er da ikke i orden. - Nej, det er det ikke.
Kan du mærke, når stemmen skal til at tale?
Indimellem.
Føles det så, som om den kommer indefra?
Nej.
Mere, som om den kommer bagfra.
Som om jeg bliver brugt.
Siger den nogensinde noget, som kun du kan høre?
Hvad siger den så?
Den har sagt, at den vil gøre dig fortræd.
Hvornår sagde den det?
Lige før.
Er det virkelig nødvendigt?
Vi skal kunne bevise for kirken, hun ikke blot laver sin stemme om.
Hvis hun har munden fuld af vand, beviser det, at hun ikke er bugtaler.
Behøver hun at sidde i stolen? Jeg kan ikke holde ud at se hende i den.
Ånden er knyttet til det her sted.
Ed får nemmere ved at komme i kontakt med den, hvis hun sidder der.
Det skal nok gå.
- Er du klar? - Det er jeg vel.
Det er den 21. december 1977.
Til stede er Ed og Lorraine Warren, Peggy og Janet Hodgson -
- samt Maurice Grosse.
Så begynder vi.
Hvis noget vil i kontakt med os -
- så sig frem.
Hvad vil du den her pige og hendes familie?
Den siger, den ikke vil sige noget, når I alle sammen kigger på mig.
Hvorfor mon ikke? Den har ikke holdt sig tilbage hidtil.
Hvis nu vi vender ryggen til, mon den så vil sige noget?
Måske.
Så prøver vi igen.
Nå, Bill?
Nu har du fået lidt privatliv, så sig dog noget.
Nu kommer jeg.
Taler jeg med ånden, der kuer familien?
Er det det, jeg er?
- Er det det, jeg gør? - Ja.
Og det vil jeg sætte en stopper for. Ved du, hvem jeg er?
Ed.
Eddie.
Edward.
Ed er fint.
Din far kaldte dig Edward.
Det passer ikke. Min far kaldte mig Ed ligesom alle andre.
Bill, du er ikke psykiater, og jeg vil ikke tale om min far.
Skal vi ikke se at komme til sagen?
Hvorfor lader du ikke familien være i fred?
Fordi det er mit hus.
Nej, det er ej.
Jo!
Jeg kom for at se min familie, men de er her ikke nu.
Det er, fordi du er død.
Din familie har måske boet her, men de er for længst døde.
Hvor er de?
Det ved jeg ikke. Hvis jeg gjorde, kunne jeg måske hjælpe dig.
Jeg har ikke brug for din hjælp.
Hvorfor ser du så ikke at komme videre?
Det tror jeg ikke på.
Hvorfor ikke? Hvad galt er der i at komme til Himmelen?
Jeg hører ikke til i Himmelen!
Nu skal jeg sige dig noget. Jeg er ligeglad med, hvad du tror på.
Se her.
Hjælp den... slippe...
- Fornemmer du en tilstedeværelse? - Tværtimod. Jeg fornemmer ingenting.
Måske er det en hysterisk neurose.
Det ville forklare den spaltede personlighed og hallucinationerne.
Det føles heller ikke rigtigt.
Jeg kan ikke forklare det. Mit hjerte siger, jeg skal tro på dem -
- og jeg hørte jo selv stemmen, men jeg fornemmer kun deres egen frygt.
Jeg kan ikke se forbi den.
- Jeg kan ikke sove så langt væk fra dig. - Det bliver du nødt til.
Så har du noget at glæde dig til derhjemme.
Jeg ville ønske, du ikke gjorde det der.
Jeg kan bedre sove, når jeg ved, jeg ikke kan komme nogen vegne.
- Jeg røg altså ikke, mor. - Hvad?
Den dag sammen med Camilla.
Jeg holdt cigaretten, men jeg havde ikke tænkt mig at tage et sug.
Jeg ville bare se sej ud.
Det var åndssvagt.
Lille skat.
Jeg er ked af, jeg ikke troede på dig.
Min skat.
Hjælp!
Janet!
Janet? Åh gud... Janet!
- Janet! - Hjælp!
Hjælp mig! Mor!
Hjælp! Mor!
- Janet. - Få mig ud! Der er nogen herinde.
Jeg kan ikke få den op.
Hjælp mig!
Janet!
- Hvad sker der? - Der er nogen derinde.
- Jeg kan ikke få den op. - Hent nøglen!
Janet, vi kommer nu.
Jeg har nøglen!
Kom nu!
Janet, vi kommer nu!
Få det af hende!
- Hvad var det? - Der var nogen herinde.
Jeg så ham selv. Han gjorde det her mod min lille pige.
Her er det bidmærke, Janet fik den første aften. Man kan lige ane det.
Det er ret karakteristisk. Der mangler to tænder.
- Det er for stort til nogen af børnene. - Tror du, det var Bill Wilkins' ånd?
Jeg har fundet ud af, at den forrige ejers far har boet i huset -
- og at han hed William Wilkins og døde af en hjerneblødning i den stol.
Alt, hvad hun har sagt, stemmer.
Det er almen viden. Hun kan have hørt det fra en nabo.
Hvad med påstandene om, at Janet har teleporteret sig rundt i huset i søvne?
De er lige så troværdige som påstandene om, at hun leviterer ud af sengen.
- Var I til stede, da det skete? - Nej, men det har jeg også billeder af.
Nemlig.
Jeg riggede kameraet til på værelset og ventede nedenunder -
- og så trykkede jeg på udløseren, hver gang det støjede.
Altså... de bøjede knæ og kroppens lodrette stilling -
- tyder på, at hun bare hopper.
I så da selv hændelserne i går.
Jo, men det var Peggy, der så nogen overfalde Janet.
Hun teleporterede sig jo ind i et aflåst værelse, for pokker.
Og hvordan vil I forklare hendes stemme?
Jeg tror, at hun lavede den stemme første gang foran tv-kameraerne.
Hun kunne ikke gøre det med vand i munden, før I så væk.
Hun kan have spyttet det ud og taget en ny slurk, før I vendte jer om igen.
Sidste år blev jeg narret af en walisisk familie, der hævdede at være dæmonbesat.
Jeg ved ikke, hvad der er værst.
Dæmonerne eller de mennesker, der udnytter vores godtroenhed.
Dæmonerne er værre.
Det er da mistænkeligt.
Tror I virkelig, det hele er fup? Og hvad med Peggy?
Hun udnytter hele sagen for at få en bedre bolig af kommunen.
- Hun har allerede ansøgt. - Jeg siger ikke, at det er svindel.
I vores virke må vi nu og da tro på det utrolige, også når ingen andre vil.
I tror altså på dem?
Ja, det gør vi.
Men kirken kræver beviser, så det må vi skaffe.
Jeg prøver at få fat på noget videoudstyr.
Så tager Ed og jeg os af Peggy og børnene.
Familien trænger til at blive rystet sammen igen.
- Så er vi hjemme igen, mor. - Kommer I nu? Hvad har I der?
- Vi har fået lp'er af mr. og mrs. Warren. - Også en med Elvis.
- "Blue Hawaii". - Lidt amerikansk kultur er vel i orden?
- Janet! - Billy. Jeg har savnet dig sådan.
Hej. Jeg har savnet jer sådan.
Har I nogensinde haft en plageånd?
Pete henne i skolen driller altid Billy.
Hvad gør I så, når det sker?
D-de forsvarer mig.
Ånden i huset er ligesom ham i skolen, og han plager Janet.
I skal forsvare hende, ligesom de forsvarer dig.
Familier skal holde sammen. Den her virker imidlertid ikke.
Satans også. Alting går bare i stykker.
Vi skal nok få noget musik herind.
- Hvis guitar er det? - Fars. Jeg har fået den af ham.
- Må jeg? - Værsgo.
Jeg er lidt ude af træning, så I må ikke grine.
Det gælder især dig.
Tak.
Ikke grine.
Så er vi her.
Kom så, alle sammen.
Mange tak.
Hvor er det bare lille og let.
Hvorfor gør du det her? Hvorfor hjælper du folk som os?
Da du var lille, var du så bange for, at der gemte sig noget under sengen?
Under min seng var der faktisk noget.
Noget tog min hånd og trak mig ned på gulvet.
Det var for mørkt til at se noget, men jeg spænede ud.
Så trak min far mig ind igen og sagde -
- jeg skulle se min frygt i øjnene.
Jeg var skrækslagen -
- men så kom jeg i tanke om noget, en nonne havde sagt i søndagsskolen.
"Gud er der for alle i nød."
Så tog jeg mit kors på natbordet -
- og sagde til det, der var under sengen -
- at det hellere måtte skride, for ellers ville det få røvfuld af Gud.
Det er det bedste, min far nogensinde har gjort for mig.
Han troede selvfølgelig ikke på mig.
Der gik mange år, før jeg fandt en, der gjorde. Ved du, hvad jeg så gjorde?
Du giftede dig med hende.
Har du hørt historien før?
Nå...
Hvordan går det herinde?
Vi er færdige. Jeg har også lavet skabsdøren.
- Skal jeg kigge på vaskemaskinen? - Nej. Det er ragnarok dernede.
Hvor slemt kan det være?
Hold da kæft.
- Er der stadig fred og ro derinde? - Ja, gudskelov.
Det ville nu være fantastisk -
- hvis vi kunne få nagelfaste beviser for, at der et liv efter det her.
Det ville være historisk.
Gør du det her, fordi du vil være en del af noget historisk?
Det er ikke et laboratorium, men en families hjem.
- Det vigtigste er da at hjælpe dem. - Undskyld. Det var ikke sådan ment.
Min datter omkom i en bilulykke for flere år siden.
Bagefter havde jeg nogle oplevelser.
Jeg tror, hun ville i kontakt med mig.
Jo, det ville hjælpe, hvis jeg vidste, hun var...
Tja...
...et eller andet sted.
Det er ikke der.
Herligt.
Jeg har vist fundet fejlen.
Dér.
Kom og tag den. Margaret!
Godt.
Det må være her.
Godt.
Sådan der.
Hvad er det?
Ed, der er noget bag ved dig.
Han hev fat i mig! Det var ham. Han ville hive mig ned under vandet.
Åh nej, se!
- Du har revet dig. - Det er et bidmærke.
Han bed mig, ligesom han bed Janet.
Janet, hent lige en til.
Janet, hvad er der?
- Kan du ikke se den? - Se hvad?
I køkkenet.
Hvad ser du?
Den leger med knivene.
Gemmer sig i mørket.
Johnny, hvad laver du?
Johnny, du må ikke gå derud!
Husk, hvad mr. Warren sagde. Vi må ikke lade den plage os.
Det er vores hus.
Johnny, kom nu tilbage.
- Hvad er der? - Janet forsvandt lige pludselig!
Kom!
- Mor! - Johnny!
Ed, hvad sker der?
Johnny er derinde!
Johnny!
Væk.
Kom nu!
Johnny!
Skat!
Lille skat, kom her. Er der sket noget med dig?
Så, så, skat.
Hvor er Janet?
Janet!
Jeg opfanger noget.
Pas på.
Mig... vil ikke...
Mig...
- Janet... - Bare rolig. Kom her.
Kom her, skat.
- Så, pas på. - Forsigtigt.
Så, så, lille skat. Jeg er lige her.
Hvordan er hun kommet derind?
Så, så... Hvad er det?
Kom lige.
Hvad er der?
Hun fupper os.
- Hvad? - Jeg har beviser.
Man skal ikke altid tro på det utrolige.
Hvad?
Min datter har ikke opdigtet det. Jeg har selv set det.
- Vi har taget hende på fersk gerning. - Umuligt.
Hvordan skulle en 12-årig pige kunne smide med et bord?
Spillet er ude. For din datters skyld må du ikke gøre det sværere, end det er.
Hun kan umuligt have klaret det alene.
Hvad bilder du dig ind? Tror du, jeg har fået hende til det?
Er politiet måske også med i det?
Hvad med jer to?
I tror da på os, ikke?
Vi vil gerne hjælpe, men når kirken ser den video, er det slut.
De vil ikke sættes i forbindelse med svindel.
Jeg vil godt have, at I går.
Nej, gå nu.
Ud med jer!
Ud!
Måske kunne du prøve at komme i kontakt med ånden.
Nej. Jeg har skam prøvet.
Jeg fornemmer slet ingenting her.
Er det så det? I rækker dem en livline, og så smider I den bare væk?
Vi er heller ikke glade for det. Vi viderebringer vores iagttagelser -
- men vores eneste bevis er en video af Janet, der iscenesætter en hændelse.
Jamen der har været snesevis af ægte hændelser.
- Her. - Én iscenesættelse ændrer ikke på...
Det ændrer alt.
Vi er udsendt af kirken, og de ville under alle omstændigheder hjemkalde os.
Du har ydet en stor indsats, Maurice. Du støttede dem, da ingen andre ville.
Jamen så tak.
Men indimellem må man tro på det utrolige -
- også når ingen andre vil.
Det her føles ikke rigtigt.
Nej.
God rejse.
Var det virkelig dig?
Jamen hvorfor?
Den sagde, den ville dræbe jer -
- hvis ikke jeg fik dem til at rejse.
Er det ikke lidt for oplagt, at hun fupper i det ene værelse -
- der er videoovervåget?
Pokkers også.
Lorraine!
Hjælp mig med at rigge båndoptagerne til.
Sæt spolen i og spil forfra.
Kan du huske de underlige forvanskede beskeder, vi fik af Janet... Bill?
- Ja. - Der var to. Det her er den første.
Hjælp den... slippe.
Vi troede, han talte om sig selv. Hør så den anden.
Mig... vil ikke...
Mig...
Hvis jeg har ret i det her...
Hjælp mig. Den vil ikke slippe mig.
Hjælp mig. Den vil ikke slippe mig!
Jeg kom for at se min familie.
Men de er her ikke nu.
Jeg tror -
- jeg godt vil videre nu.
- Men det kan jeg ikke. - Hvorfor ikke?
Den vil have hende.
- Den har hende næsten. - Hvordan skal jeg stoppe den?
Jeg er givet, og jeg er taget.
Jeg var der fra dit første åndedrag. Du har ikke bedt om mig -
- men jeg følger dig til din dødsdag.
Jeg forstår ikke. Sig nu...
Gud nej, du bløder.
Hvad sker der?
Den gamle mands sjæl er kun en brik.
Han bliver udnyttet til at nedbryde Janet.
- Udnyttet af hvem? - Noget umenneskeligt.
Det har antaget en blasfemisk skikkelse for at angribe min tro.
Der er en dæmon i huset.
Få fat på Vic. Vi må tilbage.
Mor, hjælp mig!
Hjælp mig!
For guds skyld, lad os være i fred!
Margaret!
Margaret, nej! Kom, Johnny.
Er du uskadt? Vi må ud!
Ud!
- Løb over til Peggy. - Kommer du ikke?
Ikke uden Janet.
- Janet! - Mor!
Siger I nu, at den er god nok?
Hendes syn blev blokeret af ånden.
Den gamle mands sjæl kunne ikke trænge igennem, før vi forlod huset.
Dæmonen står bag alle hændelserne.
Den gamle mand og den krogede mand skulle aflede os fra den sande ondskab.
Han ville hjælpe mig, men turde ikke.
Han talte i gåder.
Han sagde: "Jeg er givet, og jeg er taget."
"Jeg var der fra dit første åndedrag. Du har ikke bedt om mig."
"Men jeg følger dig til din dødsdag."
Ens navn. Det får man givet ved fødslen.
Hvis vi kender dæmonens navn, kan vi betvinge den.
- Jamen vi kender ikke dens navn. - Jo, måske.
Hvorfor skulle han ellers give os den ledetråd? Han må tro, vi kender det.
Hvad nu?
En umenneskelig ånd med magt til at sløre Lorraines syn er stærkere end mig.
Janet skal til en kirke, før den dræber hende.
- Janet! - Hvad er der sket?
Janet!
- Godt, I kom. - Janet er derinde.
Satans!
- Ed, er du okay? - Ja.
- Jeg går om bagved. - Nej, Ed!
- Nej, nej, nej! - Jeg går med.
Peggy, bliv her. Vent i bilen med børnene!
- Janet! - Hør efter.
- Ind i bilen. - Skynd jer ind. Kom nu, Peggy.
Ed!
Kom nu!
Ed!
Jeg kan ikke få den op.
Lad mig prøve.
- Vi må bryde den op. - Ja.
Skat, bliv der. Vic er på vej.
- Nej, jeg går i forvejen. - Nej, Ed!
Stop! Du kan ikke klare den alene.
- Hun har brug for vores hjælp. - Vær nu sød at vente på mig.
Vent på mig.
Jeg vil ikke miste dig. Jeg er så bange.
Ja, det er jeg også.
Men jeg må hjælpe hende.
Hvad med mit syn?
Jeg ved godt, jeg gav dig mit ord, skat -
- men jeg er nødt til det her.
- Jeg elsker dig, Lorraine. - Ed, nej!
Nej! Stop!
Ed! Nej!
Nej, lad være.
Ed! Hjælp!
Væk.
Åh gud.
Janet, hvor er du?
Kom nu!
- Hjælp! - Janet!
- Hjælp!
Janet!
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn...
Hvad hedder du?
Jeg kender dit navn. Jeg spurgte dig.
Hvem er du?
Og du sagde det.
Du sagde dit navn.
Jeg skrev det ned.
- Jeg skal bruge min bibel. - Hvad sker der?
Dæmonens navn giver os magt over den.
V... A... L...
...A... K.
Valak.
Janet!
Janet?
- Vic, luk mig ind. - Nej, lad mig prøve.
- Jeg går derind. - Lad mig. Lorraine!
Lorraine!
Ed!
Janet.
Janet, nej!
Jeg har dig.
Kom så.
Nej!
- Janet! - Ed!
Ed!
Lorraine!
Ed!
Dit navn giver mig magt over dig, dæmon.
Og jeg kender dit navn.
Du er Valak!
Den besudlede, den vanhellige -
- slangernes fyrste.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn -
- fordriver jeg dig tilbage til Helvede!
Nej!
Ed!
Vi klarede den.
- Ed, er du okay? - Se til hende.
Janet.
- Åh gud, er hun uskadt? - Jeg tilkalder en ambulance.
Sæt dig op, skat.
Tag en dyb indånding. Sådan.
Er du okay?
Han skal nok komme sig.
- Er hun okay? - Ja.
Du reddede hende.
Nej. Du reddede os.
Sagde jeg ikke, at det var forudbestemt?
Men du troede på mig.
Jeg kunne ikke have gjort det uden dig.
Tak, fordi I kom tilbage til os.
Sæt dig her.
Hør her.
Det her har beskyttet mig -
- siden jeg var knægt.
Du skal have det.
Når du bliver voksen og finder en, der har brug for det -
- så giv det videre.
Aftale?
Hvor er jeg heldig.
Du sagde, at ét menneske kunne ændre alt.
Men...
...jeg har to.
HJEMSØGELSEN I ENFIELD ER EN AF DE MEST
VELDOKUMENTEREDE PARANORMALE SAGER.
PEGGY HODGSON BLEV BOENDE
I HUSET PÅ GREEN STREET RESTEN AF LIVET.
I 2003 SOV HUN STILLE IND I LÆNESTOLEN I STUEN.
LIGE DER HVOR BILL WILKINS VAR DØD 40 ÅR FORINDEN.
ED WARRENS SAMTALE MED JANET OG
MARGARET HODGSON (DEN SANDE OPTAGELSE)
Fortæl mig om den aften, det først skete. Hvad lavede din bror?
De legede bare. Jeg vidste ikke, hvad der skete.
- Var de bange? - Ja.
Hvad med Janet?
Når det kommer fra dig, Janet, kan du så mærke noget i halsen?
- Nej. - Du mærker ingenting.
Jeg sidder og ser på Janet, og stemmen kommer ud af hendes mund.
Janet, ved du det, når stemmen skal til at tale gennem dig?
- Ved du, hvad jeg hedder? - Ja. Ed! Ed!
- Var du kristen? - Nej.
- Kan du huske, hvilket år du døde? - Ja. 1961.
ENFIELD-FAMILIE PLAGET AF "POLTERGEIST"
NATTENS DÆMONER 2
Oversat af Helle Schou Kristiansen Dansk Video Tekst