Jamie lienee elossa 20 vuotta Cullodenin jälkeen.
Osa minusta ei halua löytää häntä, koska sitten palaat Bostoniin.
Nämä kai kuuluvat teille.
En uskonut näkeväni niitä enää.
Claire? Se on sairaalasta Bostonista.
- Tohtori Randall tässä. - Varasin leikkausajan.
Selviät siitä, Joe. Kerro miten se meni.
- "Vapaus ja viski kuuluvat yhteen!" - Siteerasin tuota Jamielle.
- Löydämme hänet. - Tästä rouva Graham varoitti minua.
Että hukkaisin elämäni jahtaamalla haamua. On aika lähteä kotiin.
OUTLANDER
VAPAUS JA VISKI
- Ompeleet on tehty. - Valmista. Suljetaan.
Odottakaa. Täällä alla näyttäisi olevan vielä nekroosia. Levittäkää.
- Systolinen putosi 80:een. - Vuoto pitää tyrehdyttää.
Poistamme nekroosin ja sidon vuotavan suonen. Pihdit.
- Paine 70. - Kaksi sekuntia.
Ei ole kahta sekuntia.
Yksi sitten.
Sakset.
Se oli siinä. Pihdit.
Löysin vuotokohdan. Puristin. Sido se.
75 ja nousee.
Sakset.
No niin. Suljetaan.
Kuulkaa lapseni, ja kuulette Paul Reveren keskiyön ratsastuksen.
Longfellow'n kuolematon säehän on tuttu. 18. huhtikuuta 1775...-
"Yksi, jos maalta. Kaksi, jos mereltä."
- ...sankari levittää yksin varoitusta hyökkäyksestä ja pelastaa päivän.
Paitsi että... se on valhetta.
Revere ratsasti, mutta seuranaan William Dawes ja Samuel Prescott
Revere pääsei Lexingtoniin asti, mutta punatakit vangitsivat hänet.
Prescott suoritti tehtävän loppuun.
Mutta hänen nimensä ei jäänyt historiaan. Miksi?
Reverellä oli parempi tiedottaja.
Joululoman jälkeen-
- tutkimme miten fiktiivinen proosa voi muuttaa käsitystä historiasta.
Hyviä lomia.
Neiti Randall, voimmeko vaihtaa pari sanaa?
Reputat kurssin. Tämä ei voi olla sinulle yllätys.
Puhuin muiden opettajiesi kanssa, eikä kyse ole vain historiasta.
- Ehken ole niin fiksu kuin luullaan. - Sitten et olisi Harvardissa.
Isäsi oli enemmän kuin kollega. Hän oli ystäväni.
Siksi haluan huolehtia sinusta.
Viime lukukauden arvosanasi olivat erinomaisia. Mikä muuttui?
- Voit kertoa minulle. - Kaikki on hyvin.
Tämän täytyy muuttua. Tulevaisuutesi on vaarassa.
Sinulla on se katse taas.
Sama katse, kuin palatessasi Skotlannista.
Kerrotko mitä siellä oikein tapahtui?
Ei ole mitään kertomista.
- Tapasitko miehen, Lady Jane? - En oikeastaan.
Hitsi. Uskomatonta, ettet kertonut.
Siellä oli eräs henkilö. Menneisyydestäni.
- Hän on siis skotlantilainen? - Sen skotlantilaisempaa ei ole.
- Kuulostaa vakavalta. - Sen vakavampaa ei ole.
Mitä tapahtui?
Lähdimme eri teille.
Toivoin että olisimme löytäneet taas toisemme, mutta kohtalo sääti tosin.
Hitot kohtalosta.
Pyytämänne leikkauksen jälkeiset raportit, tohtori.
Työpäiväni on päättynyt. Nähdään huomenna, Joe.
Tarina jatkuu.
Olen jo näin pitkällä. Enää en voi kääntyä takaisin.
Tämä on joko typerin tai nerokkain tekoni koskaan.
- Se tekee 2,50. - Pitäkää loput.
Brianna, jos se on noin, et lähde mihinkään.
Et kuuntele.
Mitä?
Hyvää Joulua.
Katso kuka täällä on.
Roger. Mikä ihana yllätys. Mitä teet täällä?
Olisi pitänyt ilmoittaa. Tulin kai huonoon aikaan.
- Et ollenkaan. Me olimme vain... - Huutamassa.
Brianna on... päättänyt lähteä Harvardista ja muuttaa pois.
- Se on minun päätökseni. - No, minä...
Soitan dekaanille, että kirjaa sinut takaisin.
Ei! Sinä et kuuntele! Tarvitsen tauon.
Luulitko että voin palata Bostoniin ja olla kuka olin ennen?
Olen yrittänyt, ja se ei onnistu.
Minun täytyy mennä. Olen pahoillani. Roger, on hienoa nähdä sinua.
Nähdäänkö huomenna?
Anteeksi, Roger. Anna takkisi.
Kiitos, mutta ehkä on parempi että menen hotelliin.
Höpsis. Jäät tänne.
- Oletko käynyt Invernessissä? - En.
Kun isä on poissa, siellä ei ole minulle muuta kuin kirjoja ja pölyä.
- Ensimmäinen joulusi ilman pastoria. - Niin.
Niin, hän... toi aina leluja lastenkotiin.
Lauloimme innokkaasti joululauluja lapsille-
- ja söimme rouva Grahamin luumuvanukasta.
Siksi kai lähdin tänne. Haluaisin kokea amerikkalaisen joulun.
Ehkä saada aikaan omia perinteitä.
Luimme Joulutarinaa Briannalle, kunnes hän oli liian vanha siihen.
Tai ehkä Frank ja minä olimme.
Näytät keräävän perheriitojamme.
Riitelittekö te? En edes huomannut.
Et tullut vain amerikkalaisen joulun takia.
Onko se niin ilmeistä?
Hyvä että tulit. Brianna tarvitsee jonkun jolle puhua-
- ja olet ainoa, joka tietää mitä kesällä tapahtui.
Niin, hän näyttelee urheaa.
Luulen että hän alkaa viimeinkin sisäistää sen.
- Otatko viskiä? - Toki.
Minulla on uutisia... jotka saattavat ilahduttaa sinua.
Hyville uutisille olisi käyttöä.
Olen historioitsija. Se on työtäni.
Jatkan tutkimista. En anna periksi.
Mitä haluat sanoa?
Löysin hänet.
Löysin Forrester's-nimisen lehden artikkelin vuodelta 1765.
Siinä puolletaan Ylämaan viinan tuontikiellon kumoamista.
Katso tätä lausetta.
"Kuten on tiedetty iät ja ajat Vapaus ja viski kuuluvat yhteen."
Baarissa Edinburghissa sanoit, että siteerasit tätä Jamielle.
- Luuletko, että hän kirjoitti tämän. - Luulen.
Katso. Jopa artikkelin alussa-
- siteerataan runoa yläluokkaa puhutellessa:
"Kaupunkiemme ja kuntiemme aateliset ja herrat..."
Mutta se on Robert Burnsin runo. Kuka tahansa voi tietää sen.
Robert Burns oli kuusivuotias vuonna 1765.
Runo kirjoitettiin vasta 21 vuotta myöhemmin.
Vain tulevaisuudesta tietävä saattoi siteerata runoa, jota ei vielä ollut.
Siinä ei ole kirjoittajan nimeä.
Katso tätä kirjanpainajan nimeä.
Alexander Malcolm. Jamien toiset nimet, eikö niin?
Hän oli kirjanpainaja?
Ja asui Edinburghissa vuonna 1765.
Rinnakkaisen aikajanamme mukaan... se on vain vuosi sitten.
En pyytänyt sinua tekemään tätä.
- Luulin, että halusit tietää. - En halua.
Olen pahoillani.
Olisin voinut elää lopun elämääni tietämättä.
20 vuotta sitten-
- suljin oven menneisyyteen.
Se oli vaikeinta, mitä olen koskaan tehnyt.
Sitten kerroit, että hän selvisi Cullodenista.
Aloin toivoa.
En voi käydä sitä läpi uudestaan.
Mutta tämä ei ole vain toivoa.
Tämä on... totta. Voit mennä Jamien luo.
Ja jättäisin Briannan? Yksin kaikkien ongelmiensa kanssa?
Miten voisin tehdä sen hänelle?
Olen hänen äitinsä ja hän tarvitsee minua. En voi hylätä tytärtäni.
Miten voin auttaa? Mitä voin tehdä?
Älä kerro hänelle. Se vain sekoittaisi asioita.
En sano sanaakaan.
Tiedän, että tarkoitit hyvää, Roger.
Kiitos ihanasta illallisesta. Menen nyt nukkumaan. Aikaero väsyttää.
Mitä nämä ovat?
Ystäväni Horace Thompson halusi niistä toisen lausunnon.
Kaunis nainen, aikuinen, ehkä lähes viisikymppinen.
Hän lähetti 150 vuotta vanhan murhan uhrin.
Erehdyt vain noin 50 vuotta.
Horace on antropologi, joka etsii kuolinsyytä. Miksi uskot murhaan?
En tiedä.
Hän on luolasta Karibialta. Hänen luotaan löydettiin esineitä.
Katso tätä. Olit oikeassa.
- Murtunut kaularanka? - Ja enemmänkin.
Luu ei ole vain murtunut. Murtumapiste on keskellä.
Joku yritti leikata pään irti, tylsällä terällä.
Mistä tiesit?
Hän vain... vaikutti siltä.
- Hänet siis löydettiin luolasta? - Salaa haudattu orja, he sanovat.
Mutta hän ei ollut orja. Hän ei ollut musta. Näetkö sääriluun?
Lyhyt, reisiluuhun verrattuna.
- Crural-indeksi. - Tämä nainen oli valkoihoinen.
- Luut eivät valehtele. - Ne kertovat kaiken.
Mitä sinä et kerro miehestäsi Skotlannissa?
Hän on...
Hän on Briannan oikea isä.
Kerroin hänelle, kun olimme Skotlannissa.
Siksi hänellä on nyt niin vaikeaa.
Hyvä että kerroit minulle. Se selittää paljon.
Rakastatko häntä vielä?
Yhä vielä.
Ei sinua ja Frankia pidetty Ozziena ja Harrietina.
Olen nähnyt sinun elävän puolinaista elämää 15-vuotta.
Jos sinulla on mahdollisuus rakkauteen, ota se.
Brianna selviää kyllä.
Kiitos, Joe.
Hän halusi epätoivoisesti miehen luokse, uhrauksista huolimatta.
Uhrasiko hän elämänsä?
Uhrasi, Barnabas. Niin paljon hän halusi olla yhdessä.
- Sinun on vaikea ymmärtää... - Ei ole totta. Dark Shadows?
Barnabas menetti Victorian. Chris pelkää muuttuvansa ihmissudeksi.
Ja Elizabeth pelkää, että hänet haudataan elävältä.
Mitä kollegasi sanoisivat aivojesi tuhoamisesta TV: n päiväsarjoilla?
Eivät ne luolaihmiset ymmärtäisi Collinsin talon ongelmia.
Olen pahoillani eilisestä.
Ei olisi pitänyt tulla ilmoittamatta.
Olen iloinen, että tulit.
Tulin amerikkalaisen joulun, hummerileipien ja Boston-kakun takia.
Tiedän ehkä jonkun, joka voi auttaa siinä.
Harvardissa nimetään apuraha isäni muistoksi tänään. Lähdetkö mukaan?
Voisimme mennä ajoissa, niin näyttäisin sinulle paikkoja.
Se olisi suuri kunnia.
Voimme katsoa jakson loppuun ensin, tietenkin.
Nämä ovat Robinsonin käytävät, kampuksen harvoja goottivaikutteita.
Monikohan on kulkenut tästä vuosien varrella?
Kaikki ne keskustelut, nurkkiin kaiverretut salaisuudet.
Hassua. Olen käynyt täällä lapsesta saakka.
Isä toi minut tänne usein, ja... en koskaan ajatellut tuota.
Et koskaan miettinyt josko John Adams-
- Teddy Roosevelt tai John Kennedy seisoivat näiden kaarten alla?
En. Minua kiehtoi aina, miten se on rakennettu.
Että jokaista kiveä pitää paikallaan vain viereisen lohkareen paine.
Se perustuu mittoihin, laskelmiin, tarkkuuteen. Siinä on totuus.
Tuo ei kuulosta historioitsijan tyttäreltä.
Enhän minä olekaan. Olen 1700-luvun ylämaalaisen tytär.
Minulla oli vähän muistoja isästäni. Kirjeitä ja tavaroita laatikoissa-
- mutta... pastori kertoi millainen hän oli lapsena.
Hän teki pääskyspöntön, mutta kolo oli liian iso, ja käki omi sen.
Se on vain tarina, mutta hän teki isästä todellisen minulle.
Ja isäni tunteminen auttoi minua tuntemaan itseni.
Kaikki tarvitsevat historiaa.
Mistä tiedät sen olevan totta? Entä jos hän keksi sen lohdutukseksi?
Onko sillä väliä?
Sitä juuri tarkoitan. Mitä historia on? Se on vain tarina.
Se muuttuu sen mukaan kuka kertoo sitä.
Kuten Paul Reveren, Charles Stuartin, vanhempieni, omani.
Historiaan ei voi luottaa.
Meidän pitää mennä. Seremonia alkaa kohta.
Olemme täällä kunnioittamassa edesmennyttä professori Randallia-
- joka palveli tätä yliopistoa lähes 20 vuotta.
Julkistamme uuden Frank W. Randall - apurahan saajan-
- mutta ensin pari sanaa professorin uraauurtavasta tutkimuksesta.
Dekaani Tramble, hienoa, että kunnioitatte Frankia näin.
Se on vähintä mitä voimme tehdä.
No, kiitos.
Professori Travers, tarvitsen apurahaehdotuksenne maanantaiksi.
Apurahalautakunta ei odota, edes naista.
Se on pöydällänne ensitilassa.
Anteeksi, tämä on Sandy Travers, professori Randallin entinen oppilas.
- Hänen vaimonsa, Claire. - Hauska tutustua.
Travers tutkii siirtomaaenglannin vaikutusta alkuperäiskieliin.
- Mielenkiintoista. - Voimmeko vaihtaa pari sanaa?
- Frank olisi vihannut tätä hulinaa. - Uskon, että hän olisi pitänyt siitä.
Hän sanoi aina: "Työ itsessään on palkinto."
Anteeksi.
Sinun olisi pitänyt luopua hänestä.
Anteeksi kuinka?
Et halunnut häntä, muttet suostunut luopumaan hänestä.
En ymmärrä miten se kuuluu sinulle.
Hän sanoi, että jäi Briannan takia, mutta minä tiesin.
Osa hänestä rakasti sinua vielä-
- eikä se muuttunut, vaikka kuinka särjit hänen sydämensä.
Minun oli elettävä sen kanssa, koska hän oli elämäni rakkaus.
Halusin hänet, vaikka se tarkoitti, että piti jakaa hänet kanssasi.
Olisin voinut tehdä hänet onnelliseksi.
Mutta sinä olit itsekäs. Sinä halusit kaiken.
Elit valheessa ja pakotit Frankin ja Briannan elämään siinä myös.
Hukkasit 20 vuotta hänen kanssaan.
Antaisin mitä vain yhdestä päivästä hänen kanssaan.
Se vaalea nainen seremoniassa... Olen nähnyt hänet. Kuka hän on?
Hän oli isäsi oppilas.
Muistan hänet.
Kerran kirjakaupassa isä pysähtyi juttelemaan hänen kanssaan.
Se... tapa, jolla isä katsoi häntä. Hän katsoi sinua samalla tavalla.
Kivillä lupasimme, ettei välillämme olisi enää valheita... vain totuus.
Frank rakasti häntä. Sitä jatkui vuosia, ja he aikoivat naimisiin.
Sanoit että näytän Jamielta.
Koko elämäni minua katsoessaan isä näki miehen, jota sinä rakastit.
Hän varmasti vihasi minua.
Ei, kultaseni, ei.
Olit ainoa tärkeä asia Frankille.
Sinun kasvattamisesi... oli hänen elämäntyönsä, suurin ilonsa.
Entä sinä? Varmasti osa sinusta vihasi minua.
Minun vuoksenihan menetit Jamien.
En koskaan. Vihasin sitä, että minun oli jätettävä Jamie.
Mutta siitä päivästä lähtien, kun synnyit, kun pidin sinua sylissäni-
- kun ensi kertaa imetin sinua ja katsoit minua...
En ole koskaan tuntenut mitään sellaista.
Rakastan sinua Brianna sinun itsesi takia, en Jamien takia.
Ajattelet silti häntä varmasti vielä.
Niin ajattelen.
On muutakin... josta minun pitää olla rehellinen.
"Alexander Malcolm." Tämä on Jamie? Löysit hänet?
No, Roger löysi.
Sitten voit mennä takaisin.
En kerro tätä siksi.
Elämäni on täällä, sinun luonasi.
Olen aikuinen, äiti. Voin elää omillani.
Rakastan sinua, mutta en tarvitse sinua... en niin kuin lapsena.
Tiedän sen.
Tule.
Jumala kutsui valkeuden päiväksi, ja pimeyden Hän kutsui yöksi.
Tuli ehtoo, ja tuli aamu, ensimmäinen päivä.
Miten voi tehdä tuollaisen matkan, ja jatkaa elämää kuin ennen?
Monella tapaa olin ollut kauempana kuin kuu, mahdottomalla matkalla.
Vastaus on, että matkalta voi palata, mutta elämä ei ole kuin ennen.
Mutta ehkä yksi matka oli tarpeeksi. Moniko voi sanoa kokeneensa sen?
Apollo 8:n miehistö toivottaa hyvää yötä, onnea ja hyvää Joulua.
Jumala siunatkoon teitä kaikkia Maassa.
Apollo 8, Apollo 8, tässä Houston. Kolme minuuttia...
Oletko ajatellut tämän loppuun?
Jos menen... voi olla, etten koskaan pääse takaisin.
Se ei ole kuin hissi, johon voi mennä ja tulla pois.
- Olet tehnyt sen ennenkin. - Mutta mitään takuita ei ole.
On mahdollista, ettemme enää näe toisiamme.
Voitko elää sen kanssa?
Koska minä en tiedä, voinko minä.
Etten olisi... näkemässä, kun menet naimisiin.
Taluttamassa sinut alttarille, näkemässä sinut äitinä-
- pitämässä sylissäni lapsenlastani. - Se ei ole helppoa.
Olen yrittänyt miettiä, olenko enemmän Randall vai Frasier-
- ja tajusin, että minussa on enemmän sinua kuin kumpaakaan isääni.
Jos minusta tulee puoliksikin sellainen kuin sinä, pärjään kyllä.
Mutta minä tunnen sinut paremmin kuin kukaan.
Tiedätkö kuka ei tunne minua? Jamie.
Olet hänelle velkaa sen, että palaat. Haluan että menet-
- ja kerrot hänelle kaiken.
On muutakin.
Entä jos hän on unohtanut minut?
Tai jos hän ei rakasta minua enää?
Kerroit, että tunteesi Jamieta kohtaan-
- oli väkevimmät mitä olit koskaan tuntenut. Onko se muuttunut?
Ei.
Sinun pitää luottaa, että hän tuntee samoin. Luovuit hänestä vuokseni.
Nyt minun on annettava hänet takaisin.
Joe, tarvitsen toisen mielipiteen.
- Mistä tapauksesta? - Tarvitsen rehellisen mielipiteesi-
- ystävänä. - Hyvä on.
Olenko viehättävä? Seksuaalisesti?
Tuo on kompakysymys, eikö olekin?
Ei ole. Tarvitsen miehen kannanoton, ja vain kanssasi voin puhua tästä.
Koskeeko tämä sitä miestäsi?
- Aion yrittää sitä. - Haluat näyttää samalta kuin ennen.
En ole nähnyt häntä 20 vuoteen.
Olenko muuttunut paljon siitä, kun tapasin sinut?
Olet laiheliini, jolla liikaa tukkaa ja hyvä ahteri.
Hän on taivaissa sinut nähdessään, Lady Jane.
Tuon juuri halusin tietää.
Mitä?
Ei mitään. Vain... kiitos, Joe.
Eipä kestä. Hyvää Joulua.
Hyvää Joulua.
Löysimme ne antiikkikaupasta.
Näistä on hyötyä Edinburghissa.
Aioin ostaa taskulampun. Roger koki, että syyttäisivät taas noidaksi.
Ajattelin, että tämä olisi kätevä.
Tästä olisi ollut apua ensimmäisellä kerralla.
Olen miettinyt paljon, mitä muuta tarvitsisin siellä.
Lainasin skalpelleja ja penisilliiniä sairaalasta.
- Ovelaa. - Ajattelin että-
- vuoden 1766 Edinburgh tarvitsee sitä enemmän kuin 1968 Boston.
Kiitos teille molemmille.
Odota. On vielä yksi.
Brianna.
Se on kaunis. Topaasi.
Se on sinun syntymäkivesi.
Tarvitset sitä, kun menet läpi kivistä.
Gillian sanoi muistikirjassaan, että jalokiviä tarvitaan.
Kadotin kiven molemmilla kerroilla, kun menin läpi.
Ensin kivellisen rannekelloni, sitten kiven Jamien isän sormuksesta.
Miten aioit kantaa kaiken?
Täytyy varmaankin tehdä jotain.
- Aiot tehdä sen itse? - 15 vuotta prinsessapukuja tehtyäni-
- luulen että osaan käsitellä ompelukonetta.
Loistavaa. Sinulla voisi olla oma työkaluvyö, niin kuin Batmanilla.
Katsot tosiaan paljon TV: tä.
Äiti! Värjäsit hiuksesi.
Piilotin vain harmaita.
- Se näyttää luonnolliselta. - Olet kaunis, värin kanssa tai ilman.
Tämäkö se on?
Batman-puku. Niin, minä-
- tein siihen piilotaskuja saadakseni vietyä tarvitsemani.
Teit sen sadetakeista.
Skotlannissa sataa paljon, vuosisadasta riippumatta.
Helma on huono, ja toinen hiha liian pitkä, mutta...
Äiti, ei kukaan välitä siitä. Varsinkaan Jamie.
- Onko tuo minun...? - Puserosi. Saanko lainata sitä?
Se tulee näyttämään upealta.
Anteeksi. Pitää hakea viimehetken muonitusta.
- Hän on hyvä mies. - Tiedän.
Anna tämä Joe Abernathylle. Se on... erokirjeeni.
Hän tietää mitä tehdä sille. Ja tässä on talon paperit.
Sinun nimesi on nyt niissä, samoin kuin kaikissa pankkitileissä.
En voi uskoa, ettet anna minun tulla mukaan Skotlantiin.
Haluan tehdä tämän näin.
Ensimmäisen kerran, kun menin läpi olin kauhuissani.
Toisella kerralla sydämeni oli särkynyt.
Tällä kertaa haluan sen menevän rauhallisesti.
Jos minun pitäisi hyvästellä sinut siellä... en ehkä lähtisi.
No... se ei ole vaihtoehto.
Voi, minun kaunista tyttöäni.
Sinua tulee niin ikävä. Mutta minä selviän kyllä.
Etsi isäni ja anna tämä hänelle.
Haluan antaa sinulle jotain.
Skotlantilaiset helmet.
Jamie antoi nämä minulle hääyönämme.
Ne olivat hänen äitinsä, Ellenin, sinun isoäitisi.
Voisit pitää niitä häissäsi.
Ne ovat ihanat.
Kiitos Roger, ettet antanut periksi.
Kiitos kaikesta. Minun tulee sinua ikävä.
Yksi juttu vielä... pikku huikka matkan päälle.
Vapaudelle ja viskille.
Vapaus ja viski.
Odota hetki.
Oletko kunnossa?
Hummerileipiä ja Boston-kakkua?
Ehkä myöhemmin katsomme Tenavien Joulua.
- Mikä se on? - Osa uutta jouluperinnettäsi.
Minullakin on jotain sinulle.
"Ensinäkin, Marley oli kuollut. Siitä ei ollut epäilystäkään."
"Sen oli allekirjoittanut pappi, kirjuri ja haudankaivaja..."
Lapsena en halunnut astua vesilammikoihin.
En halunnut uskoa, että tasainen pinta-
- oli vain ohut vesikalvo kiinteän maan päällä.
Uskoin että se oli aukko pohjattomaan tilaan-
- ja jos astuisin siihen, putoaisin ja jatkaisin putoamista.
Vieläkin, kun näen lammikon tielläni, ajatukseni lähes pysähtyvät, vaikka-
- askeleeni eivät, ja kiirehdin eteenpäin-
- jättäen vain ajatusteni kaiun perääni.
Anteeksi, etsin kirjanpainajaa, herra Malcolmia... Alexander Malcolmia.
Tätä tietä ja sitten vasemmalle. Carfax-kuja.
Kiitos.
Oletko se sinä, Geordie?
Kylläpä se kesti.
Mistä oikein hait tuhkaa? Glasgowsta saakka?
Ei se ole Geordie.
Se olen minä... Claire.
Suomennos: Päivi Salo www.sdimedia.com