Har du inte sett insidan av fängelser nog?
Säg att jag hörde av mig. Sen är du inte lojal mot Red Jamie.
John Grey är min bror. Hedersskuld. Jag kan inte ens skjuta kräket.
Om du tror att din hustru är en häxa tänker jag inte säga emot.
- Det är en till syn. - Vita frun.
Barnet uppfostras som vårt. Med en far, en levande person.
Rött hår?
Jag är med dig, Claire. Men du är med honom.
Jag kastade mig in i min nya roll, men det var nåt som fattades.
Jag behövde göra nåt mer.
- Är det där vad jag tror? - Ja, en riktig engelsk frukost.
- Black pudding? - Bort med tassarna.
Bröd stekt i baconfett? Vilken är anledningen?
När Brianna kom hem från skolan ville hon ha Eggos brödrostvåfflor.
Hon behöver mer engelskhet.
Vilken är planen? Ska du mata bort amerikanskheten?
Antingen det, eller så byter jag ut den älskade Dr. Seuss mot Dickens.
Brianna! Frukosten är klar.
- Underbart. Jag har saknat det. - Bra.
Jag kanske har kommit på nåt bra.
Jag har inga lektioner ikväll och har pluggat klart om gallblåsor.
Ska vi gå på bio?
Joe sa att "Förföljaren" är toppen. Annars kan vi se "Karusell".
Det låter jättetrevligt. Men jag har sett båda.
Båda?
Ja.
- Vi... Vi sa att vi är fria att... - Javisst.
- Jag är diskret, Claire. - Ja, det är du. Tack.
- Där har vi henne. - Till dig!
Fantastiskt, älskling. Jättefint.
Ardsmuirfängelset 1755
- Är det alltid mulet? - Upp med hakan, my lord.
Dryckerna här är bra kompensation. Ni ska få namnen på sprithandlarna.
Pappersarbetet är det värsta. Annars är det inte mycket att göra.
Förutom att jaga skogshöns, och fransmannens guld.
- Kung Ludvigs guld till Karl Stuart? - Det sägs vara nedgrävt på heden.
Första året var jag fast besluten att hitta det.
Efter några år blev jag slutligen lite vettigare.
Men den person som levererar en sån skatt till London-
- blir utan tvekan uppmärksammad av Kronan.
- Är fångarna mestadels jakobiter? - Ja. Fogliga som får.
Inget hjärta kvar i dem efter Culloden.
Jag är glad att jag får återvända till civilisationen.
Inte så mycket umgängesliv, alltså?
Käre vän. Umgängeslivet utgörs av era samtal med officerarna.
- Och en fånge. - En fånge?
- Ni känner väl till Red Jamie Fraser? - Naturligtvis. Ökänd under upproret.
Vi har honom. Den ende officeren och den ende vi håller i kedjor.
Han var på flykt i sex år efter Culloden.
Fångarna ser honom som hövding. Kallas Mac Dubh. Nån sorts respekt.
Han är deras talesman. Vakterna är rädda för honom.
De som stred vid Prestonpans säger att han är djävulen själv.
- Stackars djävulen nu. - Ni behöver Fraser.
- Vi åt kvällsmat en gång i veckan. - Jag tänker inte äta med... fången.
Som ni vill. Jag överlämnar det åt er.
Lycka till, major.
- Har du sett den nye kommendanten? - Jag såg honom. Vi har inte pratat.
Hellre den djävul man känner.
- Har jag fel, Mac Dubh? - Nej, Hayes.
Men jag vet inte om du har rätt än.
Till dig, Mac Dubh.
Du har sett den nye kommendanten.
Pratade dumskallarna om det?
Ja, jag har sett honom.
Han känns bekant, men jag kan inte placera honom.
Namnet är Grey.
Det har ingen betydelse. Fjollorna ser likadana ut.
Bara Gud kan skilja dem åt.
De säger det om oss.
De skulle kunna skilja oss åt om vi fick klä oss i tartan.
Stoppa undan det där.
- Du känner till straffet. - Ja.
Kunde du inte värdera honom?
Han är ung. Nästan inte mer än ett barn.
Han har hållning.
Raka axlar och en laddstake upp i arslet.
Laddstaken är standard i den brittiska armén.
- Har du blivit biten igen? - Råttorna börjar bli ovanligt djärva.
Det här hjälper mot varbildningen, och för greppet.
Inte fler jäkla tistlar. Tror du att jag är en gris?
Du är envis som en sån. Det är bara Mariatistel.
Ta bort knopparna och mosa bladen och stjälkarna.
Jag lärde mig knepet av -
- en flicka -
- som kände till en hel del om hur man helar.
Fången, sir, som ni befallde.
James Fraser.
Ja.
Jag är major John William Grey, fängelsets kommendant.
Ni och överste Quarry hade en överenskommelse.
Jag vill upprätthålla det.
- Ni ska vara talesman för fångarna. - Visst.
- Var ska maten serveras, sir? - Här inne, fånge.
Tusan! Den är ute efter min mat.
- Har fängelset en katt? - Det finns katter i förrådet.
Hämta hit en, genast.
- Är det många råttor i cellerna? - Många.
Ibland kilar de över bröstkorgen när jag sover, sir.
MacKay, se till att varje cell får en katt.
- Vad är det, MacKay? - Med all respekt, sir.
Männen vill nog inte att en katt ska äta deras råttor.
- Fångarna äter dem väl inte? - Bara om de lyckas fånga en.
Gud vet vad ni gjort för att bli skickad hit.
Men för er egen skull hoppas jag att ni förtjänade det.
- Var det allt, sir? - Ja, för tillfället.
Mamma! Håll upp diplomet lite högre.
Tre, två, ett, le! Utmärkt.
- Vem nu, maestro? - Bara du och mamma.
Okej. Jag och mamma.
Kör till.
- Ska du inte till Fontaines? - Det är inte förrän klockan sju.
- Du följer väl med, pappa? - Jag har arbete som måste bli klart.
- Då följer inte jag heller med. - Det blir jättetrevligt, jag lovar.
- Jag trodde att det var klockan sex. - Nej. Lugn, du slipper oss snart.
- Doktor Randall. - Ursäkta mig.
Doktor Joes elixir.
- Ordinerar du det mot allt? - En kall martini kurerar allt.
Du kommer att bli en hemsk doktor.
- Kan jag hjälpa till? - Ursäkta mig. Jag...
Claire?
Gå och lek, Bree.
Ditt arbete?
Här, älskling. Jag har ett förslag. Låt oss åka till restaurangen nu.
Om vi inte får slå oss ner kan vi vara i baren.
Vad tusan? Halt! Hämta hit honom!
Vem är du? Vad gör du här?
- Guldet är förbannat! - Sa han guld?
Vi tar honom med oss!
Guldet är förbannat!
Mr Fraser. Tack för att ni kom hit.
En situation har uppstått och jag behöver er assistans.
Med vad, sir?
Duncan Kerr vandrade omkring på heden vid kusten.
Han tycks vara sjuk, nära döden, och pratar som en dåre.
Men vissa saker han pratar om tycks vara av intresse för Kronan.
Han babblar på en blandning av gaeliska och franska.
Bara några ord på engelska.
Vill ni att jag ska översätta det mannen har att säga?
Ni pratar både gaeliska och franska.
Vi har ont om tid.
Jag är rädd att jag måste säga nej, sir.
Får jag fråga varför, mr Fraser?
Jag är en fånge, inte översättare.
Mr Fraser.
Om ni gör det jag ber om ser jag till att era bojor tas bort.
Ni har haft dem på i tre år. De måste kännas tunga.
Jag har två villkor. Återge ordagrant det han säger.
Avslöja inte för nån utom mig de uppgifter ni får veta.
Jag har bara ett villkor, sir.
Filtar och medicin till de män som är sjuka.
En vinningslysten begäran.
Vi har ont om båda sakerna och jag kan inte ordna det.
Då är samtalet över, sir. Sätt på mig bojorna.
Tro mig, jag skulle göra det ni ber om, om jag kunde.
Då nöjer jag mig med en person. Min släkting Murtagh Fitzgibbons.
Han har kämpat för att överleva här ända sen Culloden.
Jag ska fråga vad vi har.
Då har ni ett avtal, sir.
Bjöd du hit henne, till vår dotters hem?
Du skulle ta bilen. Hon skulle hämta mig.
Tycker du så illa om mig? Jag har tagit min examen, Frank.
- Förnedrad inför mina kollegor. - Välkommen till klubben.
- Vad tusan betyder det? - Inte så högt, du väcker Brianna.
- Vad betyder det? - Det betyder...
Det betyder att du inte är en så bra skådespelerska som du tror, Claire.
Tror du att nån på Harvard tror att vi är lyckligt gifta?
Du har inte övertygat nån.
Glöm inte att det var din idé med separata liv.
Du gick med på att vara diskret.
Du låter din blonda sköka komma hem till oss.
Kalla henne inte det! Sandy är doktor i språkhistoria.
Jaså? Då har ni mycket att prata om.
Är du svartsjuk? Grönt passar dig inte, Claire.
Dra åt helvete! Du visste hur viktig den här dagen var för mig.
Du gjorde det avsiktligt. Du ville såra mig.
Kanske det.
Jag ville kanske låta dig smaka din egen medicin.
Dr Randall.
Har du knullat henne i vårt sovrum?
Har du det?
Jag tycker att det redan är för många i vårt sovrum.
Håller du inte med?
Okej.
Låt oss sluta låtsas, Frank.
- Begär skilsmässa. - Skilsmässa?
Varför inte?
Du skulle få din frihet.
Ja, det skulle jag.
När Jerry skilde sig från Millie förra året fick han sin frihet.
Men han förlorade sina barn.
Rätten ansåg att ett barn behöver sin mor mer än en far.
Han träffar dem knappt nu.
- Det får inte hända Brianna och mig. - Jag skulle aldrig hålla er isär.
- Vi hittar en kompromiss. - Jag litar inte på dina löften.
Du har inte varit särskilt bra på att hålla dem.
Är det nåt mer du vill diskutera medan vi ändå är här?
Herregud.
Det finns en anledning till att vi är så dåliga på charader, min älskling.
Var stilla, vän.
Allt du säger kommer att berättas för engelsmannen.
Vad vet du om fransmannens guld?
Guldet är förbannat.
Var försiktig, min gosse.
Hon gömde dem. Ja.
Det är deras, säger hon.
För den dödes skull.
Hennes bröder och hennes hem.
Hon är död.
Han är död. MacKenzie är död.
Guldet. Var finns guldet?
Alla av dem är döda.
Colum. Dougal. Ellen också.
Folk berättar hur Ellen MacKenzie försvann.
Hon äktade en silkie från havet. Hon säger det.
Guldet. Var är guldet?
Var försiktig, gosse.
Det gavs av ban-druidh, den vita häxan.
Vem är hon, den vita häxan?
Hon söker en modig man, en MacKenzie.
Ja.
Prata med mig. Säg det igen.
Hon kommer till dig.
Nå, mr Fraser? Berätta vad han sa.
Han pratade om vita häxor och silkier.
Silkier? Vita häxor?
Var det allt? Ni säger inte allt.
- Jag håller mina avtal, sir. - Gör ni, mr Fraser?
Det är inte hela historien.
Jag kan tvinga er att prata.
Det finns inget ni kan göra som inte redan har gjorts mot mig.
Försök, om ni måste.
Vi kommer att prata mer, mr Fraser.
- Jag vet vad jag önskar mig. - Inte en bil. Du får ingen.
Önska dig du. Man vet aldrig.
- Värre än ditt förra ruttna hopkok. - Det var allt jag förmådde.
Hur gick det med Kerr?
Ett galet svammel. Inte mycket var begripligt.
Han sa att guldet var förbannat.
Han nämnde nåt om...
Säg det innan jag dör av hög ålder.
En vit häxa.
Som hade nån koppling till guldet.
En vit häxa?
Tror du det, efter alla dessa år?
Självklart inte.
Är det ens möjligt?
Jag vet inte.
Jag önskar att vi visste vad det blev henne.
När du hade sänt henne genom stenarna.
Att önska tar henne inte tillbaka hit.
Jag tänker på henne, då och då.
Och på det lilla barn som hon väntade.
Försök att inte tänka på det. Det orsakar bara smärta och lidande.
Får jag åtminstone be för att allt är bra med dem?
Fraser! Upp.
Ja, det får du göra.
Ni brukade äta med överste Quarry. Gör ni mig också den äran?
Tror ni att det får mig att prata? Skicka mig till cellen i så fall.
Jag vill bara etablera en relation som passar vår situation här.
Mycket bra.
Visst.
Jag ber er låta oss jaga själva, eftersom Kronan inte ger oss mat.
Jaga? Ge er vapen och tillåta er att vandra runt på heden?
- För Guds skull, mr Fraser. - Inte vapen.
Inte vandra runt. Låt oss lägga ut snaror när vi gräver torv på heden.
Låt oss behålla köttet vi fångar. Vi kan även samla källfräne, sir.
- Till vad? - Att äta.
- Varför då? - Gröna växter förhindrar skörbjugg.
- Av vem har ni hört det? - Min hustru.
Är ni gift?
Hon är borta.
Jag förstår.
Jag ska överväga ert förslag.
Låt oss börja nu. Annars blir fasanen kall.
En mycket dum fågel. Den ber om att bli skjuten.
Men den är god i en vinsås. Håller ni inte med om det?
Jo.
Bourgognevin.
Såsen.
Jag...
Jag vet inte.
Vi åt stekt fasan i vinsås.
- Och rödvin? - Ja, ett Bourgognevin.
Fågeln serverades med morötter och rovor.
Färska örter. Bullar med smör på.
Långsammare, Mac Dubh. Jag vill njuta av varje tugga.
Sen åt vi färsk lax.
- Vi ska titta till snarorna! - Vi har tillåtelse!
- Bevaka dem! - Ja, sir.
- Sakta ner! - Bevaka dem!
Ta det lugnt, pojkar!
- Ingenting. - Jag fick en!
- Det är min snara. - Nej, den är min.
Du är bara avundsjuk. Jag fick en, men inte du!
Rymde?
Titta bakom den vägen.
- Såg patrullen honom här? - De tror att han simmade till öarna.
Leta igenom klipporna åt båda håll. Spana efter båtar.
En slup kan döljas bakom några av öarna.
Om han simmade här, major, ser ni honom inte igen.
- Det har gått tre dagar. - Påminn mig inte om det, korpral.
Stanna kvar tills det blir mörkt. Sen återvänder ni till heden.
Så ska det gå till, William Grey, andre son till viscount Melton.
Hur lång tid tog det att bli hittad sen vi bundit dig vid trädet?
Så lång tid att du sket på dig?
- Du mindes. - När du kallade på mig första dagen.
Jag minns alla som försöker skära halsen av mig.
- Varför sa du inget tidigare? - Jag väntade på rätt tillfälle.
- Varför påminde du mig inte? - Jag tror att du vet varför.
Du struntar i hur det ska gå för dig.
Men kanske bryr du dig om den här damens heder?
Om du släpper damen berättar jag allt du vill!
En dum pojkes agerande och jag ångrar det fortfarande.
Minnet av det får mig att känna skam.
Men min dumhet vid Corrieyairack räddade ditt liv vid Culloden.
- Eller hur? - Ja.
Din bror lord Melton var en hedervärd gentleman.
- Min familjs skuld är struken. - Men inte ditt löfte.
- Löfte? - När vi skildes åt -
- avgav du ett löfte.
Jag är skyldig dig mitt liv och hoppas kunna betala tillbaka.
När vi är kvitt tänker jag döda dig.
Då så, sir.
Jag är här.
Jag mördar inte obeväpnade fångar.
Jag berättade allt som Kerr sa den kvällen.
Men jag sa inte att vissa saker hade en innebörd för mig.
Vilken innebörd?
- Jag nämnde min hustru för dig. - Ja.
- Du sa att hon är död. - Jag sa att hon är borta.
Hon var en helare. En vit fru.
Det gaeliska ordet är ban-druidh. Det betyder även häxa.
Den vita häxan.
- Syftade hans ord på din hustru? - Jag trodde att de kanske gjorde det.
Om det var så måste jag se det.
Inget där hade med henne att göra. Hon är verkligen borta.
Och guldet, mr Fraser?
Kung Ludvig sände aldrig guld till Stuartarna.
Jag hittade bara ett tomt skrin och en juvel.
En rörande historia, mr Fraser.
Men inget bevisar att det är sanningen.
Jag ger dig mitt ord på att min historia är sann.
Jag har den här också. Jag behöll den.
Den kan komma till nytta om jag nånsin skulle bli fri.
Mary Peterson.
Sandra Phillips.
Brianna Randall.
Min flicka!
Jag är så stolt!
- Fitzgibbons är där borta. - Vad är det frågan om?
Kommendanten vill att doktorn behandlar er släkting.
Trevligt att din vän Fitzgibbons mår bättre.
Mycket.
Efter tre månaders behandling av din doktor är han i fin form.
Din sluga lilla jäkel. Vem har lärt dig det tricket?
- Min storebror lärde mig det. - Lord Melton?
Din bror vägrade envist skjuta mig. Då var jag inte tacksam för det.
- Ville du bli skjuten? - Jag tyckte det fanns anledning.
Vilken anledning? Jag vill inte vara oförskämd, men...
Då kände jag nåt liknande.
Jag miste en vän vid Culloden.
Han var anledningen till att jag valde armén.
Han inspirerade mig.
Min bror var där när jag fann honom döende.
Jag fick inte chansen att ta farväl.
Hal släpade iväg mig.
Han skämdes.
Jag skulle komma över det. Förlika mig med det, med tiden.
Hal brukar ha rätt, men inte alltid.
Vissa personer sörjer man för alltid.
Finner du ditt liv mycket betungande?
Kanske inte mycket.
Den tyngsta bördan är kanske att måna om dem vi inte kan hjälpa.
Att inte ha nån att måna om.
Det är tomhet, men inte mycket betungande.
Din hustru var en helare, sa du.
Det var hon. Hon...
Claire. Hon hette Claire.
Du var mycket fäst vid henne.
Jag har tänkt tacka dig nån gång.
Tacka mig? För vad då?
Den där natten då vi träffades i Corrieyairack.
För det du gjorde för min hustru.
Men kanske bryr du dig om den här damens heder?
Släpp henne! Om du släpper damen berättar jag allt du vill!
- Var hon din hustru? - Du var en värdig motståndare.
Skulle en 16-åring som sket på sig vara en värdig motståndare?
Inte undra på att högländarna besegrades.
Den man som inte skiter på sig då har inga tarmar eller ingen hjärna.
Du bönade inte för ditt liv, men försökte rädda damens heder.
Beundransvärt.
- Din hustru svävade inte i fara. - Men det visste inte du.
Du ville rädda hennes liv och dygd, med risk för ditt eget liv.
Jag har tänkt på det då och då, ända sen jag förlorade henne.
Jag förstår.
Jag beklagar din förlust.
Ta bort din hand.
Annars dödar jag dig.
En svår operation?
- Jag ser det på dig. - Alla känns svåra numera.
Du gjorde vad du kunde. Att grubbla på det förändrar inget.
- Jag har sagt allt det där tidigare. - Det har du.
Vad är det?
Jag vill ta med mig Brianna till England.
Så trevligt. Hur länge ska ni vara borta?
Jag har blivit erbjuden en position vid Cambridge. En bra.
Ett erbjudande? Sjukhuset, då? Mina patienter?
Jag kan inte lämna Boston och flytta till England.
Jag ber dig inte flytta. Jag vill ha skilsmässa, Claire.
- Skilsmässa? - Ja.
Vi pratade om det för flera år sen och du sa...
Jag vet vad jag sa. Men Brianna är 18 år nu.
- Känner hon till planen? - Nej, inte än.
Men jag tror att hon följer med.
Läkarutbildningen och sjukhuset. Du har knappt varit här.
- Hur vågar du? - Det finns bra universitet där.
Oxford, till exempel. Jag har fortfarande inflytande där.
- Candy, då? - Sandy.
Vi ska gifta oss så snart jag är fri.
Tänker du gifta dig med henne? För Guds skull, Frank.
Jag har fått nog av det här, Claire.
Du har väntat.
Hela den här tiden har du väntat på att det ska bli rätt tid.
Brianna är min dotter. Du tar henne inte med dig nånstans.
Jag tror inte att jag behöver göra det.
- Din jävel! - Var förnuftig, Claire!
Vill du skilja dig från mig? Visst. Anför vilka skäl du vill.
Förutom äktenskapsbrott.
Det kan du inte bevisa för det existerar inte!
Om du försöker ta Brianna ifrån mig tänker jag prata om äktenskapsbrott.
Det här handlar inte om dig och mig längre.
Brianna är vuxen, fattar egna beslut, har ett eget liv.
Jag vill leva resten av mitt liv med en hustru som älskar mig.
Du kan inte titta på Brianna utan att se honom.
Kan du det?
Utan att ständigt bli påmind.
Han. Kan du glömma honom med tiden?
Så mycket tid existerar inte.
Dr Randall.
Ja.
Förbereder de operationen? Jag kommer dit på en gång.
Gör männen klara för avmarsch! Fartyget avseglar ikväll!
Fraser!
- Vad är det som händer? - Fängelset stängs. Fångarna flyttas.
Fästningen blir garnison för 7:e dragonerna.
- Flyttas? Vart då? - Kolonierna.
Vart förs jag?
Grey?
Det har gått tre dagar. Du måste prata förr eller senare.
- Det här är slaveri. - Ett arbetskontrakt är inte slaveri.
De andra fångarna återfår friheten om 14 år.
Om de överlever.
Varför skickas inte jag till kolonierna med dem?
Varför behåller du mig här, Grey?
Du är en förrädare dömd till fängelse så länge hans majestät önskar så.
En ändring kräver kungligt bifall. Hans majestät ger inte det bifallet.
Jag kan inte ge dig friheten, Fraser. Det här är det näst bästa.
Vart ska jag?
Det kallas Helwater. Du ska tjäna hos lord Dunsany.
Jag tänker besöka dig varje kvartal för att se att allt går dig väl.
Jag varnar dig. Din herre gillar inte Karl Stuart eller hans anhängare.
Du kan inte dölja att du är skotte och högländare.
Ett gott råd.
Det kan vara klokt att inte använda ett namn som är så välkänt som ditt.
Varför?
Varför gör du det här för mig?
Jag lät dig inte få som du ville.
Jag ångrar den stunden av svaghet. Det var dåraktigt av mig.
Men jag berättade för dig om nån som jag var fäst vid.
Du gjorde detsamma. Du gav mig mitt liv för länge sen.
Nu ger jag dig ditt. Använd det väl.
- Din bror löste den skulden. - För släktnamnets skull.
Jag löser den för min egen skull.
Då så, mr Fraser. Nu fortsätter vi.
Frances är på uppvakningen. Hon är stabil och värdena är bra.
Det bästa ni kan göra för henne nu är att vila er lite.
Tack.
Det är Frank. En bilolycka inträffade.
Frank.
Om du fortfarande är så nära att du hör mig...
Jag älskade dig.
Mycket.
Du var min första kärlek.
Text: Håkan Axén www.sdimedia.com