Alexander Randall, bror till kapten Jonathan Randall.
- Pratade ni inte med Mary Hawkins? - Känner ni henne?
Du är sjuk, Alex. Det är inte en sådan framtid Mary ser framför sig.
Mary och Jonathan får ett barn tillsammans.
Alex och Mary får inte bli ett par för Franks skull.
Om vi inte skickar våra mannar i strid kommer upproret dö ut.
- Dougal! Har Colum ändrat sig? - Det lägger jag mig inte i.
Vi avseglar från Frankrike för att utkämpa ett krig.
- Du hade rätt om Prestonpans. - Då har jag även rätt om Culloden.
- Är det sant, ers nåd? Ska vi vända? - Vi tar oss över gränsen. Hem.
Released on www.DanishBits.org
- Var är vi? - Strax utanför Inverness.
- Är det bra? - Vi får åtminstone vila här.
Nåväl. Ni ser ut att behöva vila.
Adam! - Smiths!
Det var svårt att tro att dessa var samma modiga krigare-
- som hade besegrat brittiska armén vid Prestonpans och Falkirk-
- och som stolta hade marscherat in i England.
Bristen på mat och det hårda vädret hade gjort dem missmodiga.
Vår värsta mardröm hade besannats.
Och jag kände mig totalt hjälplös inför detta faktum.
Bort med dina smutsiga labbar!
Att förlora ett öga har inte gjort din personlighet bättre, Rupert.
Vad är det för mening med uppror om man flyr från striden?
Jag vet vad stackars Angus hade sagt.
Samma som stackars Kincaid:
"Det är dags att vända oss om och visa dem våra ansikten."
Dougal.
Jag vet att mannarna behöver sömn, men jag vill veta var fienden finns.
- Ta reda på hur nära de är. - Hästarna måste utfodras först.
Ta det som finns kvar, men se till att hitta den brittiska armén.
Vi behöver mat när vi återvänder. En havrekaka om dagen räcker inte.
Murtagh, lord George kommer att kalla till krigsråd inom kort.
Rid till Inverness och hämta prinsen. Han finns på Thunderton House.
Krigsråd?
Jag tror vi tre vet vad det innebär.
Cullodens hedar ligger endast några kilometer härifrån.
Du nämnde 16 april. Det är då historien skriver om slaget.
Tre dagar från idag.
Allt arbete och all planering.
Hur i helvete hamnade vi här?
Precis som du säger, Sassenach. Vi försökte åtminstone.
Men vi ska inte vifta vit flagg än. Vi kan undvika striden.
Om jag kan få Karl på bättre tankar.
Vi måste se till våra mannar.
Förhoppningsvis finns det något att äta på den här gudsförgätna platsen.
Jag måste ta mig till Inverness och fylla på mitt medicinska förråd.
Jag blir inte borta länge.
Ingefära, kamomill och arsenik.
- Får det vara något annat, miss? - En flaska laudanum.
Det är andra flaskan denna vecka. Det är en väldigt stark medicin.
En flaska opium, tack.
Mary?
- Claire. - Vad i himmelen gör du här?
Jag antar att du är här med jakobiterna och att striden är nära.
Ja, det verkar så.
Men vad gör du här? Vi skickade ju hem dig igen.
Ja, men sen kontaktade Alex mig.
Du hörde rätt. Jag är här med Alex Randall.
Han är assistent till förmannen på ett stort engelskt gods i Inverness.
Jag beslöt mig för att följa med. Alex och jag ska gifta oss.
- Vilka glada nyheter! - Jaså?
- Du låtsades vara min vän. - Jag är din vän.
Alex berättade att du övertygade honom om att hålla mig kvar i Paris.
Hans hälsa är väldigt dålig. Han kunde inte få jobb...
- Här är ert laudanum, miss. - Tack.
Mary. Jag är ledsen...
för den smärta jag har orsakat er. Jag borde inte ha lagt mig i.
Situationen var... komplicerad.
- Hur mår Alex? - Han kommer att bli bra.
Jag sköter om honom. Hyresvärdinna har gett mig medicinska råd.
Jag förstår.
Jag kanske får titta förbi. För att träffa Alex och be om ursäkt.
Om du så önskar.
Vi har ett rum på McGilvreys pensionat.
Mina herrar, jag har noggrant studerat vår situation och valet är enkelt:
Bästa platsen att strida mot fienden ligger blott några kilometer härifrån.
Cullodens hedar. Är vi överens?
Ja.
Det är den perfekta platsen... för britterna.
- Det håller jag med om. - Hedarna är platta och jämna.
Utan kavalleri och artilleri krossas vi innan vi ens når fram till fienden.
Fraserklanen, må hända. Men MacDonaldsklanen klarar det.
- Och Cameronklanen. - Vad är det för mening att strida alls?
Jag ber er att besöka lägret, ers kungliga Höghet.
Då kan ni själv bevittna skicket på er armé.
Männen är för utmattade för strid.
- Jag vägrar lyssna till ynkryggen här. - Nog nu!
Det handlar fortfarande om det franska guldet.
En stor last ska, som ni kanske minns, ha avseglat från kontinenten.
Med dessa medel kan vi införskaffa mat och vapen.
Medan vi väntar på skeppet delar vi upp armén i mindre grupper-
-vilket försvårar det för britterna.
När våra mannar är utvilade och har allt de behöver-
- väljer vi platsen för strid som passar oss bättre-
- och besegrar fienden en gång för alla.
James.
Du är min mest lojale vapenbroder och vän.
Men jag är ingen förskrämd hare som britterna kan jaga iväg.
Jag är man och jag är soldat.
Och jag tänker uppträda som en.
Jag är trött på reträtt.
Mannarna ska vila och sedan marscherar vi mot Culloden.
Mina herrar, Gud kommer att sörja för oss. Vi lyder Honom.
Må Gud förbarma oss allihop.
Jag har löst upp lite arsenik i ditt te.
Arsenik ger honom färg på kinderna, men det hjälper inte mot hostan.
Madame Fraser, vad trevligt det är att se er.
- Detsamma, Alex. - Spara på krafterna.
Hon har rätt.
Jag förbereder ett grötomslag som lindrar muskelsmärtan i bröst och rygg.
Johnny?
Du kommer väl ihåg madame Fraser?
Du nämnde inte om ännu ett besök i ditt senaste brev.
- Var är din uniform? - Jag blev beviljad ledigt.
Jag ville inte väcka uppmärksamhet.
Vad skönt att se dig, Johnny.
Du tänker väl inte lämna oss?
- Jag vet inte vad vi gjort utan John. - Vad menar du?
Alex har inte arbetat på flera veckor. John betalar våra räkningar.
När tror du att han kan börja arbeta igen?
Mary.
Jag tror att du borde återknyta kontakten med din familj.
- Då har du nånstans att gå när Alex... - När Alex vad då?
Han kommer inte kunna arbeta igen. Det går inte att bota. Jag är ledsen...
Men han måste bli botad.
Herregud, är du gravid, Mary?
- Vet Alex om det? - Ja. Även John.
Alex frågar efter dig.
Madame Fraser.
Claire!
Låt inte ilskan gå ut över min bror. Alex har hostat svårt i flera veckor.
Hans ungdomliga vigör drunknar i blod och slem.
- Bota honom. - Jag har förklarat att det inte går.
- Vad menar du? - Alex kan inte bli botad.
Men ni kan lindra hans smärtor.
Jag ber inte för egen skull. Jag ber för min bror och Mary.
Och deras ofödda barn.
Om jag ska göra det vill jag ha något i gengäld.
Du ska tala om var Cumberlands armé är.
Jösses, köpslår ni med en oskyldig mans lidande?
Ni imponerar på mig, madame Fraser.
Kvinnan jag en gång var är borta, kapten Randall.
- Vi blir aldrig av med honom. - Denna gång kan han vara till nytta.
Nairn? Är du säker på att Randall sa att Cumberlands armé är vid Nairn?
Ja.
Det är bara två mil härifrån.
Om två kvällar tänker de fira Cumberlands födelsedag där.
Det var väldigt intressant information, Sassenach.
- Om det är sant. - Jag tror honom faktiskt.
I normala fall skulle jag inte det. Vi kan väl få det bekräftat?
Ja.
Jag vill gå tillbaka och vårda Alex. Jag vet att det inte betyder mycket...
- men jag är skyldig Mary det. - Tänk om Alex dör i din vård?
Vad hindrar den elake jäveln från att då döda dig?
Murtagh kan följa med mig.
Upp med dig, ditt late svin.
Vill du vara så god och tala om vad McKenzie gör här?
Det skulle jag om jag visste.
Skönt att se några välbekanta ansikten.
Jag beklagar att Angus är död.
Jag trodde alltid att du skulle stupa med den där lille skitstöveln.
Det gjorde jag också.
Hur länge ska jag behöva stå på mina rakitishärjade ben?
Ge mig en bädd att vila på.
Och ta hit min bror och brorson.
Du ödslar bara tid med allt petande och klämmande.
Helbrägdagöraren som tog över efter dig har sett mer och mer butter ut.
- Med rätta, tyvärr. - Jag har varit döende i flera år.
Det är en tröttsam process.
Jag välkomnar avslutet.
Är det därför du har rest så långt i ditt bräckliga tillstånd?
För att skynda på döden?
Bror tycks fortfarande få tillfredsställelse av att se mig vänta.
Dougal Isna är här i lägret. Han är ute på spaningsuppdrag.
Jag har alltid sagt att du är en klipsk pojke.
Ge min bror tillräckligt med makt för att han ska vara nöjd-
- men inte så mycket att han kan gripa efter mer.
Det är som om du kan läsa mina tankar.
Medan vi väntar på honom vill jag tala med Claire i enrum.
Jag är i närheten om ni behöver mig.
Här.
Min duktige pojke.
Jag lovordar dig för ett sådant beundransvärt äktenskap, Claire.
Jag minns en tid när du såg på det med mindre blida ögon.
Jag hade fel.
Det är en av fröjderna med att dö.
Jag kan äntligen erkänna mina misstag.
Den gör det även lättare att be om tjänster.
Och jag behöver en av dig, Claire.
Smärtan... blir mer tröttsam för varje dag.
- Jag ska hämta lite laudanum. - Laudanum? Nej, nej.
Laudanum försvagar bara mina sinnen.
Jag skulle föredra något mer slutgiltig.
Är inte självmord en synd?
Vad gör en synd till för en syndare?
Geillis Duncan gav sin make en snabb död.
Jag skulle välkomna samma behandling.
Det må ha gott fort-
- men att dö av cyanidförgiftning är ett smärtsamt sätt att dö.
Jag låter dig ta hand om detaljerna.
Jag litar på att du är mer barmhärtig än vad den där slynan var mot Arthur.
Tala inte illa om min vän Geillis.
Minnen...
De håller sig färska än längre än sår.
Men jag har lite nyheter som kanske lättar ditt sinne.
Geillis barn lever.
- Hur? - Hon brändes inte förrän efter födseln.
En pojke.
- Var finns han nu? - Hos William Mckenzie och Sarah.
De har inga egna barn.
Känner Dougal till det här?
- Han har aldrig nämnt något barn. - Ännu ett misstag han får leva med.
Det är giftjasmin.
Det blir som att somna in i djup sömn.
När du känner dig redo.
Vad det nu kan vara värt...
så har du min djupaste tacksamhet.
Andas.
- Vad gör du? - Tänd en vaxspira, Mary.
Alex.
- Han kan inte röka det där. - Det är hästhovsört och hagtorn.
- Han kan ju knappt andas! - Det här hjälper honom andas.
- Jag vet vad jag gör. - Håll det här. - Nej, nej.
Snälla?
Håll upp det här mot hans ansikte och täck över näsa och mun.
Andas in. Djupa andetag. Så ja.
En gång till.
Långsamt, Alex.
Djupt andetag.
Djupt och långsamt.
- Djupt och långsamt. - Så ja.
Det kommer att ordna sig, Mary.
Så ja.
Madame Fraser.
- Han har ont. - Ja, jag vet.
- Kanske lite mer arsenik? - Nej, det gör ingen nytta.
Laudanum om han behöver sova.
Men det finns inget mer jag kan göra. Jag beklagar.
Beklagar? Du sa att du skulle hjälpa honom.
Jag kan lindra hans smärta, men inte bota honom.
- Behöver du nån att slå så slå mig. - Sluta båda två!
Johnny.
Vad är det, Alex?
Jag vill att du gör en sak för mig... för oss.
Vad som helst.
Det är ingen lätt sak att be om.
Men av din kärlek till mig...
Alex, jag kommer inte låta Mary eller barnet fattas något, det vet du.
Tack.
- Jag har skickat efter prästen. - Prästen?
Nej, nej, inte sista smörjelsen än.
För er vigsel.
Min vigsel?
Du och Mary, käre bror.
Jag vill att du tar hand om henne, Johnny.
Vi vill att vårt barn...
ska få namnet Randall.
Det sker om du äktar henne. Jag kommer att sörja för henne.
Som hennes make kan du ge Mary och barnet en position i samhället.
Mycket bättre än vad jag hade kunnat.
Jag anförtror välbefinnandet hos dem jag älskar mest...
åt den som jag har älskat längst.
Du tror att jag är omedveten om den tjocka muren som du har rest-
- för att skydda dig själv från omvärlden.
Men jag kan vittna om din ömsinthet.
Jag har varit förmånstagare av din generösa själ.
Det är mannen inom dig som jag betror med min älskade...
och mitt barn.
Jag är ledsen.
- Kapten Randall! - Vart sjutton ska du?
- Snälla, Claire! - Jag måste prata med honom.
Jag kommer.
Håll upp det mot hans ansikte igen.
Andas.
Vad har du för nyheter, Dougal?
- Britterna har läger i Nairn. - Det är vad jag har hört.
Jag önskar du kunde ha sagt det före den långa ridturen.
Britterna ska visst fira Cumberlands 25-årsdag.
Vi såg inga tecken på det. Var hörde du det?
Claire hörde det av en brittisk officer.
- Jonathan Wolverton Randall. - Black Jack Randall?
Det var en ordentlig vals han drog. Vi tror väl inte på skitstöveln?
Inte bara hans ord. Jag har skickat spanare till Inverness.
Brittiska intendenter har setts inhandla vin och kött.
Mat och dryck är det enda jag har tänkt på under hemresan.
- Vad är det där? - Vi har inte mycket föda här.
- Och du måste tyvärr vänta. - Varför? Magen skriker av hunger.
Colum är här.
Du uppmuntrar ju galenskapen. Allt för att rädda Frank Randall.
Har vi inte lidit tillräckligt för det där mytomspunna svinet?
Frank är varken en myt eller ett svin.
Visst, låt oss offra lammet åt den där galna, elaka vargen.
Det kan tyckas som jag har slutit avtal med djävulen själv-
- men Mary och barnet behöver en make annars svälter de ihjäl.
Då gifter jag mig med henne.
Hon är inte den sortens kvinna jag hade tänkt mig.
Inte för att jag tänker så mycket på det.
Och jag är inte heller vad hon vill ha, om vi ska gå efter Alex Randall.
Men vi kan komma överens med tiden.
Det händer att folk gör det.
Jag har aldrig fått bli far, men Jamies föräldrar valde mig som gudfar.
Jag har vakat över honom och han blev en redig karl.
Du har varit en fantastisk gudfar.
- Mary kunde skatta sig lycklig. - Men...?
Det är krig.
Du kan dö i morgon, eller dagen efter. Hur skulle det gå för dem då?
Kapten Randall kan gå samma öde till mötes.
Ja, men som Randalls änka har hon rätt till hans egendom och pension.
Dessutom är hans familj adlig vilket hennes far kan acceptera.
Mer acceptabel än en gammal skotte utan hem och medel?
- Ja, tyvärr. - Visst.
Här är det.
Vänta här. Det går nog bättre om jag går ensam.
Vad för slags gud skapar en värld där monster frodas-
- och skönhet och renhet belönas med fattigdom och död?
Samma gud som även erbjuder en möjlighet till gottgörelse.
Ni måste hjälpa mig att få honom på andra tankar.
Alex måste gifta sig med flickan och ge barnet en far och ett namn.
- Jag ser till att... - Vad händer med Mary om ni dör?
Förbannelsen.
16 april, 1746.
Ja, dagen då ni dör.
Det är bara några dagar kvar.
Som svägerska till er får hon ingenting, men som änka...
Tänk om er förbannelse slår fel och världen fortsätter som inget hänt?
De godhjärtade kvävs till döds i sitt blod.
Kanske får de hjälp...
av monstren som finns bland dem.
- Har ni någonsin gjort er bror illa? - Aldrig.
Denna immunitet kanske räcker till dem han håller kära.
Kanske det.
Är det tillräckligt för er?
Ibland får vi nöja oss med det.
Berättade han aldrig...
om allt jag utsatte honom för i det där rummet?
Jo.
Jag vet vilka ljud han utstöter när allt hopp är ute.
Och jag känner ingen ånger.
Smärtan, rädslan...
Jag frossar i det.
Vill ni verkligen ha Mary i min säng?
Hjälp mig...
övertala min bror att glömma det.
Alex lyssnar inte på mig.
Men ni skickar er bror i graven med ett krossat hjärta.
Om ni älskar Alex så litar jag på att kärleken är tillräckligt stark-
- för att ni ska tygla era impulser när det gäller Mary.
Det smärtar mig att se dig så dålig, min bror.
Gratulerar till din förmåga att dölja det så väl.
Det beror i så fall på att jag gläds åt din sinnesförändring.
Vad för förändring?
Ansluta till Mackenzie och rebellerna-
- så vi kan återinsätta kungen på sin tron.
Tror du att jag har blivit jakobit?
Att jag tänker leda Mackenzieklanen över stupet med er andra?
Jag må vara döende, men jag har inte blivit naiv.
Om du inte är här för att hjälpa oss, varför kom du då?
Det finns tvister som rör klanen som måste lösas innan jag dör.
Jag har uttryckt min önskan om att min son Hamish-
- ska bli klanen Mckenzies näste hövding.
Hamish är bara en ung pojke.
Vem ska föra klanen och ledsaga honom tills han är gammal nog?
Ned Gowan kan sätta in honom i klanlagarna.
Jag har dessutom sett ut en förmyndare som klanen följer-
-tills Hamish är mogen uppgiften.
Denne mans uppgift blir att ledsaga Hamish in i mandomen-
- och se till att han lär sig vad som är bäst-
-för klanens framtid.
Så att han på så vis kan visa att han är en värdig hövding.
James Fraser, jag erbjuder dig förmyndarskapet.
Väljer du en Fraser framför en Mckenzie?
Framför din egen bror?
Förnekar du mig det när jag enligt lag har rätt att efterträda dig?
Jamie är vår systers son.
Han delar vårt blod.
Dessutom tvivlar jag på att mitt stöd räcker-
- för att övertyga klanen om att välja dig till hövding.
Skulle inte Mackenzieklanen följa mig?
Min bror, om du är hälften så populär som du tror dig vara-
- skulle din så kallade armé bestå av många fler.
- Har du aldrig funderat på det? - Herrejävlar!
Jag älskar Hamish och han tycker om mig. Han känner ju knappt Jamie.
Ni delar blodsband som du så gärna påminner mig om.
- Jag vet att du håller av pojken. - Och jag vet anledningen till detta.
Det är din sista chans att straffa mig för att jag uppfostrade din son.
Jag har inte kraft nog att gräla.
Det är klanens framtid som har makt över mina tankar.
Och jag ska göra allt i min makt att säkra dess framtid.
Och vad är det för framtid?
Tror du verkligen att Jamie kommer att agera annorlunda?
När du sluter ögonen för sista gången kommer han att samla trupperna-
- och de kommer att kämpa och dö för vår sak.
Åt helsike med dina önskningar.
Jag är hedrad...
över förtroendet du ger mig.
Men Dougal har rätt.
Jag kommer att ta till alla medel för att besegra britterna.
Det innefattar även resningen av Mackenzies fana.
Jag tvivlar inte på din kämpaglöd.
Men jag vet att du inte offrar dina män i onödan.
Om vi förlorar kampen...
sätter du dina mannars liv framför allt annat.
Säg att du kommer att göra detsamma. Säg orden och mena det du säger.
I både huvudet och hjärtat. Då ska förmyndarskapet bli ditt.
Min stackars bror. Jag har levt mitt liv i en krymplings kropp-
- och han har levt sitt med en krymplings förstånd.
I nöd och lust vara henne trogen tills döden skiljer er åt?
Ja.
Miryam, tager du denne man till din make-
-och leva med honom i äktenskap?
Lovar du att älska, trösta och ära honom i nöd och lust?
Och vara honom trogen tills döden skiljer er åt?
Det är ingen fara.
Ja.
Kan vittnena lova att göra allt i sin makt för att upprätthålla äktenskapet?
Ja.
Ja. Få det överstökat nu.
O, nåderika och eviga Gud
Förbarma Dig över denne man och denna kvinna som söker välsignelse...
En smygattack?
Under Cumberlands födelsedagsfirande?
Jag lovar att det blir en födelsedag han sent ska glömma.
En födelsedag och en begravning på samma dag?
- Det är värt att firas. - Det låter inte gentlemannalikt.
Det är inget gentlemannamässigt med krig.
Det innebär en marsch på två mil på natten.
- Klarar de av en sådan prövning? - De har inte svikit oss än.
Lord George leder den ena kolonnen och jag den andra.
Tillsammans fångar vi in engelsmännen mellan oss.
John? Jag vänder mig till dig som alltid.
Taktiken har sina förtjänster, det erkänner jag.
Jag tänker godkänna den på ett villkor.
Fraser och generalen rider tillsammans.
- Prinsen och jag leder den andra. - Är det klokt?
Vi går med på villkoren.
Då så, mina herrar. Då var det beslutat.
Hör upp.
Jag tar med mig min finaste flaska vin som gåva till Cumberland.
Och jag ska ge den till honom när han är min fånge.
Det ska bli ytterst underhållande att se hans reaktion.
Jag har dryck med mig.
Kan du inte lämna mig ifred?
Du stinker av surt vin.
Det stämmer.
Det var allt jag kunde hitta.
Jag har druckit mer än vad en häst skulle klara av.
Men ändå är jag spik nykter.
Det verkar som om det tog slut.
Nåväl.
Kanske lika bra det.
Gud vet att jag inte vill påskynda ditt frånfälle.
Du kan inte längre såra mig.
"Såra dig"?
Hur är det med all smärta du orsakat mig i det här vidriga livet?
Du ansvarar för ditt eget liv.
Jag tar inte ansvar för det.
Jag minns fortfarande dagen.
Den dagen du kom tillbaka efter att du blivit kastad av hästen.
Jag tror det var en hingst.
Alldeles för vild för en tioåring.
Du var svårt skadad, men...
jag visste att du skulle återhämta dig.
Du är min storebror. Du kan aldrig skada dig.
Det var i alla fall vad jag trodde.
Men du förrådde mig.
Istället för att bli bättre blev du värre.
Och jag studerade dig. Varenda dag.
Dina lemmar blev mer och mer förvridna.
Jag såg hur du krympte.
Och jag hatade dig för det.
Och av hatet... blev det tårar.
Jag grät mer än jag nånsin gjort tidigare eller efteråt.
Världen blev aldrig sig lik igen.
Du förstörde den.
Inget svar.
Svara för helvete.
Svara.
Bror?
Min bror...
Du vände mig ryggen en sista gång.
Du lämnar mig ensam i mörkret.
Världens mörker.
Och allt som jag ville säga dig...
blir kvar inom mig.
Här.
Outtalat för alltid.
Och allt detta bara för att du inte kunde sitta kvar på en hästkrake.
Jag fattar inte att du uppmuntrade flickstackarn att bli hans hustru.
Jag uppmuntrade henne att bli hans änka.
Black Jack dör i morgon under slaget vid Culloden.
Men om vi lyckas i natt blir det ingen strid.
- Då dör han på något annat sätt. - Och annars?
Då är jag villig att hålla löftet jag gav dig i Paris.
Att hjälpa till... att döda honom?
Dig vill jag inte ha som fiende, Sassenach.
Var försiktig.
Var i guds namn är imbecillen Karl? Han är flera timmar sen.
Armén är slutkörd. Vi förlitar oss för mycket på hungriga soldater.
Hellre en svältande skotte än en berusad brittisk soldat.
Vi kan gå till anfall nu och hoppas att prinsens män kommer.
Våra chanser är större här än på Cullodens hedar i morgon.
Prinsens följe har vänt tillbaka. De red vilse i mörkret.
- Hans trupper är utspridda överallt. - Jag signalerar anfall. Vi är ju här.
Med en bråkdel av vår styrka. Snart är det ljust och då blir vi upptäckta.
Jag är tvungen att blåsa av anfallet.
Vi marscherar tillbaka till Inverness.
Generalen!
I morgon kommer prinsen att få sitt slag...
vid Cullodens hedar.