-Dette har hendt... -Klanenes forenes og dere får ære.
Charles er i Skottland og samler hæren sin.
Jeg gjør alt jeg kan for å redde Lallybroch og alt vi holder kjært.
Før mennene til Kingussie. Vi ses der om to uker.
-Er Dougal med deg? -Det er bedre at han er hjemme.
Hvis vi skal redde landet, må vi samarbeide.
-Dra til prinsen med dine menn. -Ikke etter å ha feilet.
Det er vår plikt å kjempe for landet vårt. Jeg skal slåss.
Gå til mennene dine.
Hva syns du om å se din sønn slåss for jakobittene?
Han gjør som han vil. Det beskytter meg om britene vinner.
Vi forlot Beuford-slottet med 100 mann og dro mot Crieff-
-der vi skulle møte Murtagh med menn fra Lallybroch Fraser.
Men mange forsvant langs veien.
De som mislikte å bli beordret av lord Lovat til å krige, forlot oss.
Simon prøvde å overtale dem med løfter om land når krigen var over.
Det ga dem noe å kjempe for og dø for.
Om alt gikk som planlagt skulle alle møtes i Perth-
-og forenes med prinsens hær.
-Murtagh. -Jeg hadde planlagt en stor fest.
Men det var for fem dager siden.
Det tok lenger tid enn planlagt å ta oss gjennom Corrieyairack.
Jeg lengtet etter tiden da man stjal kveg.
Jeg trodde ikke at du kunne overtale den jævelen til å bidra med menn.
-Det er en trist skare. -Lovat beholdt de beste i Beauly.
-Du får nok å gjøre. -30 prøvde å desertere ved Kingussie.
-Unge Simon måtte hente dem. -Er gutten her?
Han har ikke sin fars velsignelse. Lord Lovat fortsetter å være nøytral.
Det høres ut som veselen jeg kjenner.
Dette varmer dere.
Fruen og herren!
Du ser godt ut. Murtagh må ha tatt godt vare deg.
Det var fælt. Jeg måtte stoppe strømpene hans og hente maten hans.
Jeg prøvde å lære ham hvordan livet ser ut i høylandene.
Ålreit, barn.
Jeg skal prate med damene.
Jeg skal sørge for at de baker så mye brød som mulig.
Fru Claire. Jeg har skylt munnen med whisky og vil ha et vått kyss.
Angus, du er deg selv lik.
Det var lenge siden, Claire.
Det var det sannelig, Rubert.
Hvor er Willie?
-Har det hendt noe? -Fortell.
Gutten...
Han giftet seg med en irsk jente.
-Han seilte til Amerika med henne. -Ikke nevn forræderens navn igjen.
Ekteskap ville gjort dere godt.
-Skal du ikke hilse på onkelen din? -Dougal!
-Du ser godt ut, tross dine tilbakeslag. -Jeg har aldri følt meg sterkere.
Lady Broch Tuarach - en skjønt syn å skue.
Det er ikke Skottland uten deg, Dougal.
Har Colum ombestemt seg? Støtter klanen MacKenzie saken vår?
Colum gjør som han vil.
Vi er her for å avlegge løftet vårt for den ærerike saken.
Bare dere tre?
Sånn hørtes det ikke ut da vi stormet Wentworth og 200 rødjakker.
-Det var 400. -Snarere 500.
Jeg ble stolt da jeg hørte at du støtter jakobittene.
Som om min egen sønn tar sine første skritt som mann.
Vi har hatt våre disputter,-
-men jeg har ventet på dagen da vi slåss side om side.
Det er vår tid. For ære, for Skottland.
Jeg ønsker deres hjerter og sverd velkommen.
Dere kan hjelpe meg å trene mennene.
Det blir enkelt. Deres hjerter er større og sterkere enn ti rødjakkers.
-Men de er ikke klare for strid. -Vi trener dem mens vi marsjerer.
De marsjerte ikke. De gikk, spaserte og skuttet fram.
De må trenes. Nå er de bønder, skatteinnkrevere og smeder.
De fleste har aldri holdt i et våpen.
Dette er en godt sted å trene. Jeg har bestemt å bli her en stund.
-Har du bestemt deg? -Ja.
Godt se deg så stilig, Dougal.
Vi skal forvandle dem til soldater fra høylandene.
Vi har ingen tid å miste.
James Fraser har lært meg disse øvelsene.
Jeg skal vise dem for dere og dere skal lære dem.
Still dere på to rekker.
Når du hører dette...
Still dere på to rekker ved siden av hverandre. Her og her.
Still dere på rekke.
Rør på ræva, Kincaid. Tror du fienden venter til dere har samlet dere?
Når får vi ekte våpen?
Først skal du lære hvordan man står. Så skal du lære hvordan mann beveger seg.
Når du kan det skal du få et sverd og lære deg å drepe rødjakker.
Men fram til da skal dere stille opp!
Hva ler du av, ditt krek?!
Når dere hører dette snur dere dere mot venstre.
Venstre om.
Til venstre! Har du dritt i ørene?
Giv akt! Fremad marsj.
Hør etter! Fremad marsj.
Vis hva du er god for, Fergus!
Kincaid slår som en jente og hun er ikke fager.
Gi alt du har.
Vær så god.
Slå den så langt du kan.
Fergus!
Ikke bli sint, fru Claire. Vi lekte bare.
-Jeg ba deg hente vann til herren. -Jeg skulle bare...
Det blåser jeg i. Kom med meg.
Hold god avstand.
De er veltrente soldater.
Kom her.
Skal dere hogge hodet av ham, sikter dere mot skuldrene. Slik.
Men selv veltrente soldater har en svakhet.
Holdt! Holdt, sa jeg.
Venstre!
I nærkamp stikker dere ham i halsen.
Kontroll.
-Halsen. -Slå ham i ansiktet.
Dere må trene til det sitter i ryggmargen.
Mennene lærer fort. Vi bør dra og slå oss sammen med prinsen.
-Herregud. -Vi må vise vår lojalitet.
Hvis vi slåss mot britene nå, kan vi regne med en av to ting:
Vi blir slaktet i felten eller blir lagt i strekkbenk.
-Prinsen hører vel på deg? -Ja.
Flere og flere klaner slutter seg til hver dag.
Lederne vil ha en plass i den indre sirkelen.
Vi har viktigere ting å tenke på enn å sikre en plass ved prinsens bord.
Jeg sender ikke bøndene i strid før de er veltrent.
Herregud.
-Det er ikke akkurat en saftig biff. -Unnskyld?
Det tror vi at dere yankeer spiser hver dag.
Svære biffer, bakt potet som bader i smør,-
-gigantiske tomater og masse sjokoladeis.
-Jeg skulle ønske det. -Vi får bare RSP.
Vi kaller det "skitt i pose". Unnskyld.
Ingen fare. Jeg er Claire Randall.
-Korporal Caleb Grant og menig Lucas. -Hyggelig å treffe dere.
-Fallskjermjeger. Mistet enheten? -Helt siden D-dag.
-Det er ikke uvanlig. Hvor er du fra? -Texarkana, Arkansas.
-Yonkers, New York. Og du? -Litt rundt om.
Jeg vet ikke hvor jeg hører hjemme, men det er sannelig ikke her.
Får jeg stille et spørsmål? Hvilken matrett skal dette forestille?
Det skal forestille "blodpudding". Dere kaller det pølse.
-Hva kaller dere det vi kaller pudding? -Pudding.
"Briter og amerikanere er atskilt av et felles språk."
-George Bernard Shaw. -Det stemmer.
Mamma var Irsk og sa at han var landets fremste forfatter.
Pappa sa at han var kommunist.
Føler du deg bra? Du har vært stille de siste dagene.
Jeg har det bra.
Men det er mye å gjøre med alle forberedelsene.
Je suis prest. Jeg er klar.
Unnskyld.
-For hva da? -For at jeg tok deg med hit.
Hva som ennå skjer, skal vi komme oss gjennom dette.
Jeg skal sørge for at du er trygg.
Jeg har det bra, Jamie. Helt sikkert.
Snu! Samtidig.
Venstre om! Fremad marsj!
Holdt!
Snu! Samtidig!
Venstre om! Fremad marsj!
Framover! Holdt! Nå!
Dere syns at alt dette er tøys.
Dere syns det er unødvendig å strutte rundt som rødjakkene gjør.
Vi er skotter. Vi er modige og sterke.
Vi har Gud på vår side, så hvorfor skal man bruke tid på sånt tull?
Jeg tenkte det samme. Så dro jeg til Frankrike og ble soldat.
Jeg så hva en veltrent hær kan gjøre. Det er et flott syn.
De marsjerer i fine rekker, musikken spiller og fanene flagrer.
Det er så vakkert at man vil smile.
Jeg lo også i begynnelsen.
Så ble første salven avfyrt.
Først ser man bare hvordan metallet speiles i solen.
Samtidig, som en enhet, hevet alle mennene sine musketter.
De siktet og skjøt.
Kulene fløy over feltet som et metallregn.
Det senket menn til høyre og venstre.
Lyden av våpen som avfyres.
En bølgende lyd som dundret over åsene.
Da lyden stilnet, var andre salve alt på vei.
Jeg innså at det kreves mer enn mot for å vinne over en sånn hær.
Det kreves disiplin.
Det kreves en veltrent soldat. En hær av soldater.
Hvis vi har disiplinen til å marsjere sammen og slåss sammen,-
-da kommer vi til å vinne sammen.
Holdt!
Kom an!
Det er slik man vinner over rødjakkene.
Høylendernes angrep.
Man overrasker dem og skremmer dem.
-Still dere på rekke. -Vi var bare fem.
Forestill dere at 1000 av oss kommer skrikende og skremmer rødjakkene.
-De løper som redde harer. -De må tas med overraskelse.
Så heldige er vi ikke.
Tre av!
Kom an, forbannede sauer.
En prat med deg, onkel.
Jeg lærte menn å slåss da moren din ammet deg. Gud, velsigne henne.
-Jeg tror at jeg vet litt mer enn du. -Nei, det gjør du ikke.
Jeg vet hva som venter dem, og jeg vet hvordan jeg skal forberede dem.
Det gjør ikke du.
Det er mine menn og tilhører min klan. De skal adlyde meg.
Hva prøver du å si?
Jeg har hatt tålmodighet med deg fordi jeg respekterer deg.
Men om du skal slåss med klanen Fraser skal du adlyde ordrene mine.
Hvis du ikke gjør det kan du og dine menn forsvinne.
Som du vil.
Jeg har tenkt på Jamies situasjon.
Han har problemer og trenger hjelp.
Men du kjenner Jamie. Han er for stolt til å be om hjelp.
Kan du prate med ham og få ham til å innse at han trenger min hjelp?
-Hvorfor? -På grunn av avtalen vår.
Den vi inngikk i hulen ved Glen Rowan Cross.
Jeg antar at du ikke har fortalt om mitt sjenerøse tilbud til deg.
At jeg skal ta meg av deg-
-og løftet ditt om å bli min brud om han dør.
Min mann og jeg deler alt.
Han vet om tilbudet ditt og vet hvorfor jeg ble tvunget til å gjøre det.
-Tok han det ikke ille opp? -Nei.
Han er en bedre mann enn jeg.
-Så sant som det er sagt. -Du bærer fremdeles nag.
En ting skal du vite, Dougal MacKenzie.
Hvis jeg tenkte på deg, ville jeg bære nag for alt du har gjort mot meg.
Men det gjør jeg ikke. Hvorfor?
På grunn av din lidelse- din manglende evne til ikke å være egoistisk.
Du lider av narsissisme. Hvis du ikke vet hva det er, skal jeg fortelle.
Den greske mytologiske figuren Narcissus-
-ble forelsket i sitt speilbilde i vannet.
Han døde fordi at han ikke kunne slite seg derfra.
Ditt ego og din egen selvtilfredsstillelse driver deg.
Du vil ha Jakob som konge, men ikke for Skottlands beste,-
-men for din egen egoisme.
Slutt å forsøke å overbevise alle om din patriotisme. Det er trettende.
Jeg er ikke sikker på at du forstår dette heller,-
-men jeg prøver - dra til helvete!
Ålreit.
Det har jeg sikkert gjort meg fortjent til.
Det er sant at jeg elsker mitt eget speilbilde.
Men stol på meg når jeg sier at jeg elsker Skottland mer.
Jeg ville gitt alt jeg har,-
-eller vil få, inkludert mitt liv, for å se Stuart på tronen.
Han er ikke din venn. Slåss!
Holdt!
-Ned på bakken. -Beskytt hodet.
-Ta i. -Ned på bakken.
-Jeg begynner å bli stolt. -Slik, ja.
Bra.
Fyr!
Lad om.
De har problemer med å lade muskettene.
Britene kan avfyre tre skudd i minuttet. De må bli bedre.
Gjør det igjen.
Claire har ikke vært seg selv i det siste.
Den ene dagen har det hun bra og neste dag er hun apatisk.
-Jeg forstår ikke. -Hun er ikke seg selv.
Claire sier hva hun mener enten man vil høre det eller ikke.
Jeg spurte. Hun sier at hun har det bra.
Det må til mer enn å spørre for å få det ut av henne.
-Kom igjen. -Sikt! Fyr!
-Noe vokser mellom tærne dine. -Det er bare skitt.
Du kan få skyttergravsfot.
Om du skal marsjere med dem må du ta bedre vare på dem.
-Jeg biter tennene sammen. -Biter tennene sammen?
Det kan føre til koldbrann som kan bety amputasjon.
Jeg har sett det skje. Er du en idiot? Vil du at det skal skje deg?
Det var et retorisk spørsmål.
Ta av din andre støvel.
Ta den av!
Det er bare...
For å oppsummere: Hold støvlene tørre. Ikke sov med strømper.
Hvis føttene hovner opp skal dere dekke dem med fotpulver og la dem lufttørke.
Rør på beina eller vift med tærne for å få blodet til å sirkulere.
Hører du?
Hørte du hva jeg sa, for helvete?!
Jeg hørte det.
Hun sa: "Vil du at jeg sprer på beina?"
Jeg sa: "Nei, jeg sparker til deg som alle andre."
Ta det rolig. De er nye rekrutter.
Hvordan kan ti menn vandre inn i leiren uten en lyd fra vaktene?
Jeg smilte og vinket.
-Hvem står vakt? -Ross og Kincaid.
Hent dem. Send nye vakter.
Jeg har funnet frivillige som skal krige for vår sak.
Frivillige?
Er dere her av egen frie vilje?
Er dere villige til å blø?
Er dere villige å forlate familiene i flere måneder, kanskje i flere år?
Dette er ingen krig der dere bare risikerer livet. Dette er forræderi.
Om vi mislykkes, vil alle som støttet Stuart bli hengt.
De er ekte skotter. De er villige til å slåss og dø for sin rettmessige konge.
Jeg vil heller at de slåss og lever for sin konge.
Jeg er James Alexander Malcolm MacKenzie Fraser.
Jeg har kommandoen her. Hvis dere ikke vil bli, må dere vende hjem.
Ingen tar det ille opp og dere blir ikke straffet.
Dere andre kan tre av.
Vi andre...
Du skulle følge ordrer.
Når beordret du meg til ikke å ikke rekruttere nye menn?
Vi må rekruttere mens vi reiser.
Vi trenger hver eneste sterk skotte om vi skal vinne krigen.
Jeg tar ikke med andre klansmenn som skal slåss for noe de ikke tror på.
-Vi kan få dem til å tro. -Nei, det kan vi ikke.
Halvparten av Lovats menn deserterte så fort de kunne.
En mann som slåss for sin overbevisning-
-er bedre enn ti mann som slåss for en annens.
Store ord.
Jeg hører bare prat og enda mer prat-
-om å slåss og krige, men jeg ser ingen handling.
De trenger mer trening.
Du gjør ingen god jobb. Jeg kom med ti bevæpnede menn.
Sant, men det skal ikke skje igjen.
-Hvem skal forhindre det? -Du.
Du og mennene dine har vaktansvaret for hele leiren.
Det er en ordre.
-Oppfattet. -Inn med dere. Gå inn!
-Dere utsatte hele leiren for fare. -Vi trenger flere menn.
Dere får straff i morgen. Fram til da er du dere under arrest.
En vakt skal holde dem under oppsikt.
Vi kan ikke tolerere skjødesløshet.
Ross og Kincaid gjorde ikke sin plikt.
De slapp inn ti fremmede i leiren.
For det skal de få seks piskeslag hver.
Murtagh.
Plasser ladestangen i løpet. Still dere bredbeint. Legg den på skulderen.
Avvent min ordre.
Sikte og trekk pusten dypt.
-Igjen. -Fyr!
Lad om!
Takk for at vi får sitte på.
Håper dere finner enheten deres.
Maten på feltsykehuset får messa til å ligne en bankett.
Herregud! Hjelp meg.
-Vær så snill. -Korporal?
Hjelp meg!
-Hvor er menig Lucas? -På andre siden av veien.
-Vi kan ikke forlate ham. -De ser oss med en gang.
-De stopper ikke en kvinne. -De skyter deg med en gang.
Hjelp meg!
Jeg ser tyskerne til venstre. Jeg prøver å gå over på høyre side.
Bli her. Jeg kommer tilbake og henter deg.
-Vær så snill. -Vær så snill.
-Mamma! -Ti stille.
Ma'am, er du uskadd? Hører du meg?
Kom an.
Hva gjør du her alene? Er du uskadd?
Ma'am?
Claire.
-Det var ikke noe du kunne ha gjort. -Jeg skulle ha prøvd å hente ham.
Da hadde du også dødd. Akkurat som korporalen.
Jeg vet det. Jeg sa det til meg selv rett etter at det skjedde.
Jeg lukket døren til det som skjedde den natten.
Og jeg gikk av sted.
Jeg har aldri sett tilbake før nå.
Nå ser jeg hvordan Ross, Kincaid og de andre trenes til soldater.
De later som om de er tapre.
Det eneste jeg hører er Max Lucas som roper etter moren i mørket.
Jeg har prøvd å forhindre denne krigen i to år.
Nå som den er her, vet jeg ikke om jeg er klar for krig igjen.
Det trenger du ikke. Du har utkjempet din krig.
Denne utkjemper vi uten deg.
-Ross og Fergus tar deg med hjem. -Nei.
Det kan jeg ikke gjøre heller. Hvis jeg drar hjem nå,-
-da blir det akkurat som om jeg lå i grøfta igjen.
Hjelpeløs og maktesløs som en øyenstikker i rav.
Men denne gangen blir det mye verre.
De som dør alene på slagmarken er mennesker jeg kjenner.
Som jeg elsker. Jeg kan ikke gjøre det, Jamie.
Jeg vil ikke ligge i grøfta igjen.
Jeg vil aldri være hjelpeløs og alene igjen.
-Forstår du? -Ja.
Hva som enn skjer, skal du aldri være alene igjen.
Det løftet glemmer jeg ikke, James Fraser.
Du har mitt ord, Claire Fraser.
-Han er bare et barn. -Jeg er 16.
16 eller 60. Du var nær å skjære halsen av meg.
Hvem er du, gutt? Hvorfor sniker du rundt om natten?
Det er til en britisk offiser. Han er en spion.
Jeg er ingen spion. Jeg så bålene. Da jeg kom hit,-
-kjente jeg igjen deg, Red Jamie, den samvittighetsløse opprøreren.
Ingen spion, men du leverer brev til en britisk offiser.
Hvem marsjerer du med?
Er armen brukket? Jeg hørte noe knekke.
Jeg er beredt til å dø.
Sier du det?
Jeg er ikke klar til å drepe deg...ennå.
Hvem marsjerer du med?
Hvor mange er de?
Og hvor er de på vei?
Det er ikke noe du kan gjøre som får meg til å prate.
Din skotske barbar. La ham være i fred, din sadist.
Jeg klarte å slå deg fra meg tidligere, men om du lar gutten gå-
-skal jeg gi meg selv til deg, din gris.
Gris?
Du blåser kanskje i deg selv,-
-men du bekymrer deg kanskje for denne engelske damens ære?
Slipp henne!
Eller så kan jeg bestige henne foran øynene på deg.
Og så kan jeg la alle mennene få sin omgang.
Sassenach.
Slipp damen, så forteller jeg det du vil.
Bra. Hold henne...
...til gutten har svart på spørsmålene mine.
Jeg heter William Grey, grev Meltons andre sønn.
Hvilken tropper tilhører du?
200 infanterister er på vei til Dunbar for å slutte seg til general Cope.
Vi er tungt bevæpnet.
16 kanoner, granatkastere, musketter og 30 kavalerister.
Takk for advarselen. Hvor befinner de seg akkurat nå?
De har slått leir 5 km mot vest.
Før ham til stedet han sier at leiren fins.
Hvis det viser seg å være sant, binder du ham ved et tre 1,5 km derfra.
Vennene hans finner ham der i morgen.
Hvis det viser seg at det ikke er sant, skal du skjære halsen av ham.
Med glede.
Jeg gir deg ditt liv tilbake.
Håper du bruker det godt.
Jeg skylder deg mitt liv og det må jeg hedre.
Men en dag har jeg gjengjeldt tjenesten og så skal jeg drepe deg.
Da håper jeg at vi aldri treffes igjen, sir.
En Grey glemmer aldri en forpliktelse, sir.
-Hvem hadde vakt? -Mine menn.
De skyldige må straffes.
Dougals menn lot gutten slippe inn.
Vi kan ikke fortsette med denne skjødesløsheten.
Ikke fra noen.
Det inkluderer meg.
Hva gjør du?
Det var alle bålene som lokket gutten hit.
Jamie.
Murtagh, gjør meg til lags.
Seks rapp for de synlige bålene.
Et dusin til for min uaktsomhet.
Etter det tar vi oss av de britiske soldatene Grey advarte oss om.
Så, hva planlegger du?
Vi stikker inn i britenes leir og ser hvor mye problemer vi kan forårsake.
En god plan.
Ikke du. Du blir her og holder vakt.
Du må fremdeles beskytte leiren.
Skal jeg bli her som en enkel...
Som en enkel soldat som har fått en ordre av sin overordnede.
Det er akkurat det du skal gjøre.
Ja... Da skal jeg gjøre det.
Lykke til.
-Er du våken? -Nå er jeg det.
-Hvordan er det med ryggen din? -Ingen fare.
-Hva er disse? -Krigstrofeer.
-Herregud, Jamie. -Jeg hadde ikke tid til å vaske meg.
-Hvor har du vært? -Kommandoraid.
-Er kommando rett ord? -Ja.
Tok du deg til den britiske leiren?
-Var du alene? -Nei. De andre ville også ha det gøy.
Det var en lønnsom kveld. Det er splinter til lavettene.
Jeg kunne ikke ta kanonene, men de kommer ikke langt uten hjul.
Kan de ikke bruke noe annet?
Jo, men det gjør ingen nytte om de ikke finner hjulene sine.
Vår suksess i kveld var på grunn av din uselviskhet.
Det gjorde at gutten avslørte hvor leiren lå. Det redder liv.
16 kanoner ute i skogen gjør ikke general Cope noen nytte.
-Du må kle på deg. -Det var uventet å høre fra deg.
Tross at jeg vil ha deg, må vi dra.
Snart våkner de i den britiske leiren.
Dougal MacKenzie.
Du får æren å ri i forveien-
-og meddele prins Charles Edward Stuart at vi er på vei.
Skal bli.
-Nå fins det ingen vei tilbake. -Absolutt ikke.
Je suis prest.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com