- Tidligere: - Jeg kommer ikke tilbake uten Ian.
- Dere kan ikke ta meg med! - Hva gjør vi med ham?
Ta ham med. Barka liker unggutter.
Skrinet inneholdt tre safirer. Nå er der bare to.
- Kanskje onkel tok den. - Du sa det på grunn av teen.
Jeg sa ja til invitasjonen til guvernørens ball.
- Mr. Campbell? Er søsteren din her? - Ja.
Hvor fikk du den edelstenen fra?
Søsteren din må spå gjestene.
Skottland får en ny konge på dødsdagen til et 200 år gammelt barn.
Kaptein Leonard er her.
- Du anklages for drapet på Barton. - Finn Ian!
Jeg var død.
Alt rundt meg var blendende hvitt-
- og det suste mykt som fra englevinger.
Jeg følte meg fredfull og kroppsløs.
Fri fra frykt, fri fra sinne -
- fylt av en stille lykke.
Fortere!
Hvorfor stopper vi?
- Hvor bor slavene? - Ned den stien.
Vent ved enden av veien.
Er jeg ikke tilbake ved daggry, så spør etter meg i hovedhuset.
- Claire har vært her. - Jeg håpte Willoughby var her.
- Han kan ha blitt skadet. - Han klarer seg.
Vi kan ikke hjelpe ham. Vi er ukjente her.
Det er fra mylady. Mylord har blitt arrestert.
Vi må skynde oss til Artemis etter hjelp.
Nei, det fins en annen løsning. Jeg må gå. Vent her.
Jeg er kona di. Jeg blir med.
Ian?
Til tross for all plapringen glemte du å nevne tante Claire.
Hva har hun med dette å gjøre?
Hun var ute etter skatten. Hvorfor?
Hører du dårlig? For å betale en gjeld.
Du lyver. Hun ville ha safiren. Hun fikk vite om spådommen.
Jeg er lei vrøvlet ditt! La meg være, eller få det unnagjort, hurpe!
Jeg skal drepe deg!
Hercules fant noen.
Få ham vekk, fort.
Slipp meg!
Hercules!
Geillis. Beklager, det er sent.
Kusken satte meg av nederst i veien, og jeg fant ikke huset.
Du kan komme når som helst. Vi er venner.
Beklager min tjeners røffe behandling.
Han må ha trodd du var en inntrenger.
- Hva fører deg hit? - Jamie er arrestert.
- For hva? - Noen har anklaget ham for drap.
Han er selvsagt uskyldig. Nå er de ute etter meg også.
Du må være utslitt.
Kom og sett deg.
Synd du ikke tok feil og fant Havanna isteden.
Du er morsom til å være i lenker.
Vi hadde problemer på veien. Men nå er vi her.
Men ikke mye lenger. Når vi er klare, skal du hjem og for retten.
Stopp der, løytnant.
Vi tar hånd om Mr. Fraser.
Med hvilken myndighet?
Deres Eksellense. Jeg må be deg overlate ham til meg.
Han anklages for drap og forræderi og må stilles for retten i Skottland.
Selvsagt.
- Får jeg se arrestordren? - Jeg har den ikke i hende.
Har du ikke arrestordren? Hva har du da, løytnant Leonard?
Tilgi meg. Kaptein Leonard.
Unnskyld at jeg er så ukjent med marinens liberale praksis-
- vedrørende tildeling av rang.
Hæren har en mer tradisjonell holdning til slikt-
- og tildeler bare avansement etter fortjeneste.
Angående din anmodning...
Om du ikke har en arrestordre, hva kan bekrefte din påstand?
Du må da ha noe bevis for å kunne berøve ham friheten?
En av mannskapet mitt møtte ham i kongens tjeneste-
- og kan bevitne ulovlighetene han så da.
Da har vel vitnet gitt en erklæring til en dommer. Får jeg se den?
- Jeg har nylig ankommet og ikke... - Løytnant! Kaptein...
Har du verken arrestordre eller vitneerklæring som bekreftelse?
Du vil vel ikke arrestere en brite på grunnlag av sladder på nedre dekk?
Deres Eksellense...
Jeg er viss på anklagens gyldighet og denne mannens identitet.
Som marineoffiser er jeg i min rett ifølge krigsreglene å arrestere ham.
Ja visst, kaptein. Dersom han ble fanget til sjøs.
Men din myndighet slutter ved vannkanten, der min begynner.
Inntil jeg er viss på gyldigheten av arrestordren, beholder han friheten.
- Deres Eksellense... - Takk, løytnant Leonard.
Jeg står visst i gjeld til deg igjen.
For å ha reddet livet mitt.
Vi har stått i gjeld til hverandre så ofte at jeg har mistet tellingen.
Til neste gang, da. Farvel, John.
Farvel, Jamie. Og...
Lykke til.
Så kom Jamie og jeg hit. Til Jamaica.
Det var litt av en historie. Men du har utelatt en detalj.
- Hvorfor er du her? - Jeg sa jo det.
For 25 år siden kom du ut av tomme intet og inn i livet mitt.
Nå dukker du opp igjen.
Merkelig hvordan skjebnen stadig fører oss sammen.
Jeg har aldri møtt en annen reisende. Kun deg.
Vi har et bånd som selv ikke du og Jamie kan dele.
- Vi har vel det. - Jeg ble venn med deg.
Og senket dermed garden.
Jeg ofret alt for deg, likevel kommer du hit og lyver for meg.
- Du har løyet fra første stund. - Jeg lyver ikke.
Det var du som forgiftet Colums sinn.
Du satte ham opp mot Dougal og opprøret.
Jeg ante ikke hvor langt du ville gå for å stoppe meg.
Fra å få en skotte på tronen.
Jeg har ikke gjort noe sånt. Karl Stuart hadde sin sjanse.
Han hører fortiden til, men jeg snakker ikke om Bonnie Prince.
Jeg snakker om den nye kongen.
Geillis...
Jeg aner ikke hva du mener. Jeg var like sjokkert over å se deg...
Ikke lek dum overfor meg. Du visste om Brahan den synske, safirene-
- at jeg var nær ved å befri folket mitt fra Englands tyranni-
- og bringe Skottland tilbake til fordums storhet!
Det er best jeg går.
- Stopp henne! - Slipp meg!
Dette er ikke Cranesmuir, Claire. Her kan bare sannheten redde deg.
- Hva vil du høre? - Hvorfor har du fulgt etter meg?
Jeg har ikke vært i denne tiden de siste 20 årene.
Flere løgner.
Rett før Culloden dro jeg tilbake til 1948.
Du ville aldri forlatt Jamie.
Jeg ville ikke. Han tvang meg fordi vi visste hva som ville skje.
Jeg tror deg ikke. Selv ikke en krig kunne skilt dere to.
Jeg var gravid!
Gravid?
Og så forlot du mannen din?
Jeg måtte for barnets skyld.
Du vet hvordan det var etter 45. Blodsutgytelsene, oppryddingen.
Jeg dro for å oppdra henne i min tid i Boston.
Da hun var gammel nok, dro jeg for å finne Jamie, ganske nylig.
Så du reiste gjennom steinene tre ganger og overlevde det?
Jeg har lest bedre dameromaner. Gjør som du vil med henne.
Jeg har bevis! Se her!
Dette er datteren min.
Hvordan kan jeg være på bildene om jeg ikke snakket sant?
Hun virker kjent. Hva heter hun?
Brianna.
Du møtte henne på universitetet i Inverness i 1968.
Ja. Jeg møtte henne.
Hun var på Hvite roser-møtet og så på puben. Var det datteren din?
- Og vi så deg dra gjennom steinene. - Var det du som ropte på meg?
Jeg ville fortelle om hekse- rettssaken. Jeg prøvde å advare deg.
- Da må du ha sett... - Ektemannen din.
Ja. Restene av ham.
Han var en av favorittene mine. Pen. Med en deilig pikk.
Men det kreves offer for sakens skyld.
Jeg måtte aldri ofre noe når jeg dro gjennom.
Så hvordan gjorde du det?
Jeg vet ikke.
Jeg tror det har noe å gjøre med hvem som er på den andre siden.
Som drar deg mot seg.
Det er mulig. Men jeg bruker like gjerne blod.
En jente kan ikke være for forsiktig.
En 200 år gammel baby.
Tenke seg til...
Kjære venn, så fæl jeg har vært. Men du forstår.
Våre veier krysses så illevarslende at det skremmer meg.
Det har ikke vært lett for meg.
Det er vanskelig å skille mellom venn og fiende.
Nå ser jeg at vi er blitt ført sammen av større krefter enn oss selv.
Jeg trekker meg tilbake.
En tjener viser deg gjesterommet. Bli så lenge du vil.
Ian!
- Claire! - Herregud...
Fergus fikk varslet John Grey. Er alt i orden?
Ja da. Geillis har unge Ian. Kom.
- Hvilken vei går vi nå? - Denne, mot trommingen.
Jamie!
Willoughby?
Willoughby.
De er med meg.
- Hva gjør du her? - Jeg fulgte Ms. Campbell.
Dette elskverdige folket hørte om evnen hennes og ba henne komme.
Margaret?
Hun er den første kvinnen som virkelig ser meg for den jeg er.
Og jeg ser henne. Vi ønsker å være sammen.
Etter i kveld drar vi til Martinique og skaper oss et hjem der.
- Har du sett Ian? - Nei.
Kanskje Margaret har det. Han er hos Mrs. Abernathy.
Margaret.
Frue. Jeg var så glad for å se deg hos guvernøren.
Jeg er glad for å se deg også. Du virker lykkeligere.
Margaret, kan du fortelle oss hvor Mrs. Abernathy kan være?
Jeg ser deg i en dødens hage våt av blod.
Jeg ser... kaninen.
Herregud.
Jeg ser en fugl på en vinduskarm.
Den synger til deg når du er trist, men du hører ham.
Jeg visste at det var deg. Faren min. Jeg har drømt om deg.
Jeg er glad i deg.
Deg også, mamma.
Å nei...
Monsteret. Ikke la det ta meg. Hjelp meg!
- Margaret! Hva snakker du om? - Abandawe.
Du har sagt det en gang før. Hulen, ikke sant?
- Monsteret kommer. - Margaret! Hva har du gjort, hedning?
- Du er ikke velkommen her. - Da går vi. Kom, søster.
- Mr. Campbell! - Din søster...
Har du glemt Mrs. Abernathy?
- Hva har du med henne å gjøre? - Det raker ikke deg.
- Hun har nevøen min! - Det vet jeg ingenting om.
Bare om spådommen og den 200 år gamle babyen hun er ute etter.
Vi får en ny skotsk konge på dødsdagen til et barn-
- som var 200 år da det ble født.
En 200 år gammel baby.
Bree.
Jamie!
Margaret, vi drar.
- Har du bildet med hunden? - Nei.
- Du tar ikke med henne. - Jeg lyder ikke deg. Margaret!
Mrs. Abernathy forventer at vi yter vår tjeneste.
Ikke rør meg, kinamann!
Jeg vet hva du har gjort! Du er henne ikke verdig.
- Geillis må ha tatt det. - Hvorfor?
Jeg fortalte at jeg fikk et barn i fremtiden, at Brianna er din.
De møttes før Geillis dro gjennom steinene.
Hun tror at Brianna er den 200 år gamle babyen.
Du blir med nå! Eller må jeg bruke stokken?
Du tvang meg til å spå med gåter. Jeg vil ikke mer!
- Hun vil dra tilbake for å... - ...drepe henne.
- Vi må finne Geillis nå! - Det fins et sted som Craigh na Dun.
Pater Fogden fortalte om det. Folk forsvinner der. Abandawe.
- Abandawe! - Abandawe....
Hvor er Abandawe?
- Et fælt sted. - Følg oss dit.
Gutten der vil dø. Følger dere etter, dør dere.
Det er der.
Hun er der inne.
Jeg hører summingen.
Jamie, portalen må være i nærheten. Hvis den tar meg-
- klarer jeg kanskje ikke å komme tilbake.
Skulle det skje meg noe, må du likevel følge henne. Du må dra.
Vi mistet Faith. Vi skal ikke miste Brianna.
Ta det med ro. Du ofres for en god sak.
- Så du kom? - Ian!
Ikke kom nærmere!
For da skyter Hercules deg.
Jeg skåner deg fordi Claire er glad i deg.
Ikke gjør det!
Geillis!
- Geillis... - Et liv for et liv, Claire.
Jeg reddet deg fra bålet etter hekse- rettssaken. Du skylder meg et liv.
- Han er bare guttungen. - Han ofres for passasjen.
Det er din datters liv du skylder meg.
Jeg må, Claire. For et høyere mål.
Det var da jeg skjønte at kulpen var portalen.
Vi er de utvalgte, du og jeg.
Det er vårt ansvar å endre historien.
Jeg oppga mitt barn for saken. Du må gjøre det samme.
Nei!
Dette er Guds vilje.
Nei!
Gå.
Du er fri.
Onkel Jamie.
Kom hit. Du trenger ikke å være redd mer.
Claire! Claire!
Claire.
La oss komme oss ut herfra.
Jeg visste at du ville komme, onkel Jamie.
- Men det var i siste liten. - Det var det.
Jeg er lei for det, Ian.
Men nå går det bra. Englender!
Hun er fra en hule i Karibia. Voksen, kanskje sist i 40-årene.
- Brukken nakke? - Mer enn det.
Noen prøvde å kappe hodet av henne.
Det går bra.
Nå skal vi hvile. Vi må tilbake til skipet.
Jeg ba Fergus hente sakene våre og be Lesley og Hayes klargjøre skipet.
Men først må jeg holde dere begge.
Så sjenerøst av lord John å bruke innflytelsen til å heve arrestordren.
Det blir godt å komme tilbake til Skottland.
Det blir godt å komme hjem.
Vi sender Ian rett til Jenny.
Hvis han vil da, etter dette eventyret.
Det blåser jeg i.
Jeg sender ham til Lallybroch om jeg så må dytte ham i en tønne.
Ikke barber skjegget.
Fire dagers skjeggvekst siden vi forlot Kingston.
Artig. Du har fått flere hvite hår.
Det er ikke så rart.
Det forundrer meg at ikke alt er hvitt etter alt jeg har lidd.
- Jeg liker det. Det er annerledes. - Ja vel?
Hvordan da?
Når du kysser huden min.
Du har veldig fin hud, englender.
Som perlemor.
Du har mye fin hud, om det var det du tenkte på.
Det var mer eller mindre det jeg tenkte på, ja.
Jeg har tenkt mye på -
- hva jeg vil gjøre med deg når vi kommer på land.
Hva er det?
Jeg har tenkt nøye på hva jeg vil gjøre med deg-
- om jeg får deg naken og villig, og ingen hører oss.
Med nok plass til å betjene deg ordentlig.
Vel, jeg er villig.
Og det er helt klart nok plass.
Når det gjelder å være naken...
Det kan jeg ordne. Det er en del av planen.
Hva er planen?
Jeg skal ta deg til en avsides lyng- dekket ås og begynne med å sitte -
- ved siden av deg.
Det er vel en begynnelse. Og så?
Deretter -
- skal jeg ta deg på fanget... og kysse deg.
Da var første steg gjort.
Og deretter?
Da skal jeg legge deg ned, vikle håret ditt om hånden-
- smake på munnen din, halsen din og brystet ditt med leppene.
Det skal jeg gjøre til du begynner å hvine.
- Jeg pleier ikke å hvine. - Jo da. Gi meg det håndkleet.
Og så...
Hva da?
Og så -
- skal jeg legge deg på rygg.
Du kan stønne litt hvis du vil, for å oppmuntre meg.
Eller så kan du bare ligge stille.
Så skal jeg legge meg på rygg-
- og ha deg liggende over meg.
Så jeg kan ta tak i baken din og kna den ordentlig.
Herregud. Du har den rundeste rumpa jeg har sett.
Vil du sno beina om meg, gjøre uanstendige bevegelser med hoftene-
- gispe i øret mitt og lage små lyder-
- på noe tidspunkt, skal jeg ikke protestere.
Jeg gisper ikke og lager ikke små lyder.
Ikke det? Da skal jeg spre beina dine...
- ...dra ned buksene og... - Hva da?
Så skal vi se hva slags lyder du ikke lager da, englender.
Kjølig luft blir en velsignelse etter heten på øya.
Det blir væromslag.
Styr opp mot vinden.
Ta i, gutt!
Vi må holde stø kurs!
- Vi må hjelpe mylord! - Nå må du lyde!
- Vi trengs på dekk. - Mac Dubh vet best!
Ja, og han ba dere bli her! La erfarne sjømenn gjøre jobben.
Jeg vil ikke bli kastet rundt her uten å ane hva som skjer oppe!
Du har ikke noe valg, unge mann! Bli her!
- Hvor skal du, tante? - Jeg er skipslegen!
Hold fast!
Du, sikre lasten og gå inn. Gå!
Claire!
- Claire! - Jamie!
Det er for farlig, gå ned igjen!
Jeg klarer ikke å holde det!
- Hjelp meg! - Jeg skal hjelpe deg!
Jeg tror det er brukket. Hjelp meg å få ham under dekk.
Stålsett dere!
Claire!
Hold fast!
Nei!
Vi mister henne!
Det nytter ikke, hun kantrer!
Bind rattet og hjelp meg med å få mennene under dekk.
Alle mann under dekk!
Jamie!
- Gå inn, Fraser! - Jeg må hente kona mi!
- Jamie! - Claire!
Claire!
Jeg var død. Alt rundt meg var blendende hvitt.
Og det suste mykt som fra englevinger.
Jeg følte meg fredfull -
- og kroppsløs.
Fri fra frykt, fri fra sinne -
- fylt av en stille lykke.
Claire.
Claire! Pokker ta, englender!
Hvis du dør nå, så dreper jeg deg!
Englender...
Å, gudskjelov.
Jeg trodde du var død.
Jeg sa jo at jeg aldri skulle forlate deg igjen.
Du skremte livet av meg.
Hvor er vi?
- Jeg vet ikke. - Og Artemis?
Er alt i orden?
Ja, vi er uskadde.
Dere må ha kommet fra skipet, eller restene av det.
Hun har støtt på grunn 6 km lenger sør.
- Er det noen overlevende? - Ja.
Folk har dratt for å hjelpe dem.
Så godt at dere overlevde. Jeg har aldri sett slikt uvær på denne tiden.
Jeg heter Joseph Oliver. Min kone, Patsy, og datteren vår.
James Fraser.
Og min kone, Claire.
Dette -
- kan høres rart ut, men...
- Hvor er vi? - Vi kaller det Les Perles.
Det vi lurer på, er...
Hvilken øy er det?
Dere er ikke på en øy. Dere er på fastlandet, i kolonien Georgia.
Georgia?
Amerika.
Tekst: Monica Moltubakk www.sdimedia.com