- Tidligere: - Ian!
- Jeg drar ikke hjem uten unge Ian. - Vi skal finne ham.
- Fergus. Marsali? Hva gjør du her? - Fergus og jeg er gift.
- Du skal hjem. - Jeg sier at han har ligget med meg.
Du deltar i din onkels smugling. Hvor gjemmer han spriten?
- De skyter på oss. - De vil borde oss.
- Det brøt ut skipsfeber. - Det er tyfoidfeber. Jeg er immun.
Jeg slipper ikke skipet av syne før du er tilbake.
Hva skjer? Du kan ikke kidnappe meg!
Du kan være vår eneste sjanse.
Hva har du og kokken fore?
Nype, kryddernellik, lavendel og appelsinskall til Marsali.
Mulig det forbauser deg, men lugaren lukter bunnvann.
Jeg tenkte det ville imponere henne.
Hvorfor får jeg følelsen av at det er meg du vil imponere?
Mylord.
- Porpoise vender om. - De har en helvetes reise foran seg.
De har kona mi. Hvorfor følger vi ikke etter?
Opp i riggen! Sett seil!
- Ikke adlyd ordren! - De har tatt Claire!
Kun storseilet. Sett kurs mot sør-sørvest.
- Det er ikke nok seil. - Noe mer er ikke trygt.
- De slipper unna, for søren! - Porpoise har hundre syke om bord.
Kaptein Leonard trenger en lege.
Han drar for fulle seil for en raskest mulig reise.
Han overleverer henne til oss på Jamaica.
- Gikk du med på dette? - Han sendte en beskjed til meg.
Når en kaptein med 74 kanoner ber om en lege, lystrer man.
Jeg har mer enn din kone å tenke på, Mr. Fraser.
Min kone!
Be mennene dine legge bort knivene.
Gjør som han sier.
- La meg ha henne innen synsvidde. - Vi seiler så fort som er trygt.
Mr. Warren, pågrip Mr. Fraser og før ham under dekk.
Jeg trenger mer plass til de smittede mennene.
Når dekket er rent, skal de syke være her.
- Hvor skal resten sove? - På andre steder.
Vi må utnytte all plass. De sovende må ikke røre hverandre.
Alle overflater må vaskes.
Tyfoidfeber spres av hender og mat infisert av urin eller avføring.
Da dør vi alle. Det er dritt overalt.
Heldigvis, Mr. Jones, er det meste spy. Sett i gang!
- En kvinnelig lege gir meg ordrer. - Hva sa du?
Ingenting, sir.
Det er kapteinens ordre, Jones. Adlyd legen og vis henne respekt.
Ja, sir.
Vi trenger mer luft her nede. Den er dårlig.
Takk, Mr. Sullivan. Ingen får passere uten å dyppe hendene først.
- Hvorfor dypper vi hendene i grogg? - Vi har ikke ren alkohol.
- Hva gjorde du nå? - Prøvesmakte. Den går til spille.
Alkoholen dreper det som sprer feberen.
Groggen rengjør hendene. I munnen blir de urene igjen.
Om du var syk, ville du smittet andre ved å ta på maten eller hånda deres.
Vær så snill å dyppe dem igjen.
Jeg hadde vært på Porpoise i under én dag.
Høyst 50 nautiske mil skilte meg fra Jamie-
- men det føltes nesten som de 200 årene.
Men jeg var glad for at han ikke var her.
Han ville ikke vært trygg for tyfoidfeberen som raste.
Jeg har fått tak i en hatt til deg. Sola kan være nådeløs.
Ville det hjulpet om noen kan destillere ren alkohol av rom?
Du lærer raskt.
Vi har to menn som er tvangsvervet for ulovlig whisky-destillering.
Jeg kan be dem lage et destillasjonsapparat.
Det blir neppe populært.
Jeg ber purseren halvere rasjonene med grogg.
- Mennene vil ikke like det. - Foretrekker de å dø?
Urtedampen stopper ikke feberen, men alkohol kan gjøre det.
Hva hindrer de to slaskene i å drikke det?
En soldat kan holde vakt.
Kapteinens ordre. Gi legen det hun vil ha.
Vi er bare 750 nautiske mil fra Jamaica nå, så det kan vi ordne.
- Hvor mange tønner vil du ha? - Hvor mange menn skal jeg redde?
Nå... angående maten.
Dette bør du kunne holde på. En velling av geitemelk og kjeks.
Føler du deg bedre, Mr. Owens?
Du kan berøre de syke. Men ikke ta på fjeset, håret eller tøyet ditt.
- Ikke før du har skylt hendene igjen. - Ja, frue.
- Hvor gammel er du, Mr. Pound? - 14, frue.
- Hva er fornavnet ditt? - Elias.
- Får jeg si det? - Kapteinen kan mislike det.
- Man sier ikke det i marinen. - Jeg kan gjøre som marinen offentlig.
Men om vi skal jobbe sammen, er det lettere med fornavn.
- Hvor lenge har du vært til sjøs? - Siden jeg var sju år.
Onkel var befal på Triton, så jeg fikk hyre.
Jeg er bare med Porpoise på denne turen.
Du er en meget imponerende ung mann.
Det er Jim Quigley, frue. En venn.
Vi er fra samme by.
- Tre til er smittet, frue. - Legg dem der borte.
- Kan dere bli her og hjelpe til? - Ja, frue.
Legens journal? Ja. Jeg fikk den hit da han døde.
- Jeg må vite når det begynte. - Det var for fire uker siden.
- Her, Ben Cole. - Cole.
"Var syk i morges. Hodepine, magesmerter, hoste, feber."
Steven Cory, det samme.
To neste dag. MacMorrow og Enthwhistle. Samme symptomer.
- Hva betyr notatet? - Snekkere.
Spiste de i samme rom?
Sykdommen spres via hender og mat. Hvor spiste de?
- I snekkerboden. - Jeg må snakke med de overlevende.
Navnene deres er her.
- Hva betyr det? - Begravd til sjøs, frue.
- Alle? - Ja.
Unntatt én. Joe Howard.
- Er han syk nå? - Nei, han ble aldri syk.
Han ble omplassert og er i byssa med Mr. Cosworth, kokken.
- Jeg har det finfint. - Som du ser, er ikke Howard syk.
- Hvordan kan han være smittekilden? - Selv symptomfrie kan smitte andre.
Hun vrøvler. Hun bruker alle kjelene til å koke vann.
Vi får bare halv groggrasjon, og til hvilken nytte? Mennene dør fortsatt.
Det er fordi smittekilden serverer maten!
Jeg gir ikke slipp på byssegutten pga. en kvinnes tåpelige innfall.
Det er ikke tåpelig.
Ærlig talt, kaptein! Man er enten syk eller frisk.
At vi ikke forstår det, gjør det ikke mindre virkelig. Vi må tro henne.
Skipssersjant! Lås inn denne mannen.
- Hva har jeg gjort? - Det er for å beskytte mennene.
Jeg håper du har rett, fru Fraser.
Fem minutter.
Hvordan går det, mylord? Det er trangt der inne.
Jeg har sett innsiden av en celle før.
Men ikke en flytende celle.
Mylady klarer seg, mylord. Du sa at hun ikke kan få sykdommen.
Det fins mer enn sykdom om bord i det skipet.
Det er 300 menn der.
Jeg har alt mistet henne en gang, Fergus.
Jeg klarer det ikke en gang til.
Gi meg nøklene.
- Nøklene, mylord? - Har du glemt at du er lommetyv?
Ta Raines' nøkler og slipp meg ut. Vi tar over skipet, heiser alle seil.
Mytteri? Det går ikke, mylord.
- Mannskapet vil ikke adlyde deg. - Noen av dem, så.
Dumez og Girard tjener Jared. Vi har Willoughby, Lesley og Hayes.
- Sju mot tjue. Vi taper. - Overtal flere.
Manzetti vil slutte seg til oss. Andre også.
Porpoise har en dags forsprang. Vi kan ikke ta dem igjen.
Uten Jareds vin blir vi raskere. Vi tar igjen Porpoise...
- Og hva da? - Jeg vet ikke ennå!
Jeg kommer til det når vi har tatt dem igjen.
Nei. Jeg er også glad i henne, men...
Til hvilken nytte er du, din tosk?
Jeg gjorde rett i å ikke gi deg min velsignelse.
Du viser at du ikke vet hva kjærlighet er.
Det mener du ikke, mylord. Hvordan kan du si det?
Om du gjorde det, ville du satt himmel og jord i bevegelse.
Du ville risikert arrestasjon og døden.
Endatil helvete.
Det ville ikke vært verre enn et nålestikk.
Du ville fått meg ut herfra og hjulpet meg å befri min elskede.
Du må risikere alt før du kan snakke om kjærlighet.
Skaff meg nøklene.
Hjelper du meg ut, får du min velsignelse til å ekte Marsali.
Det siste stinget må gjennom nesa, så vi vet at han er død.
Det gjøres alltid av en venn.
Skipsbesetning, ta hattene av!
"Midt i livet er vi i døden."
"Vi søker din trøst, Herre. Deg som vi har syndet mot."
"Du vet hva vi skjuler i våre hjerter."
"Vær ikke døv for våre bønner, men vis oss nåde, allmektige Gud."
"Fri oss fra den evige pine."
"I trygt håp om gjenoppstandelse og evig liv"-
- "overgir vi våre skipskamerater til Gud og deres legeme til dypet."
Presenter gevær! Klar! Skyt!
Vår Far i himmelen! La navnet ditt helliges.
La riket ditt komme. La viljen din skje på jorden slik som i himmelen.
Gi oss i dag vårt daglige brød.
Tilgi oss vår skyld, slik også vi tilgir våre skyldnere.
La oss ikke komme i fristelse, men frels oss fra det onde.
For riket er ditt og makten og æren.
I all evighet. Amen.
Elleve døde. Flere enn i går.
Og flere enn dagen før.
Hva gjør du med det?
Koker vann og vasker hender.
Det bør bli færre de neste dagene, doktor.
Tilbake på plass, Mr. Cosworth.
Kokken har alltid vært en ubehagelig mann.
- Fins det et hemmelig triks? - Hemmelig?
For å bevare roen blant så mye død.
Det gjør faktisk det. Det er å holde ting atskilt.
Det vil si at man holder ulike deler av livet atskilt-
- slik at man kan gjøre arbeidet sitt.
Lar man seg påvirke av hvert dødsfall, redder man aldri noe liv.
Men Jim Quigley var ikke min venn.
Jeg tror jeg forstår.
Det var ikke den siste begravelsen på Porpoise, Elias.
Men med litt flaks kommer vi gjennom det.
Unnskyld, men jeg har sett deg arbeide i tre dager.
Jeg tror ikke at det er snakk om flaks.
Men skulle det være flaks, skal du ha denne.
Mor ga meg den før jeg dro ut med Triton.
"For hell og helse", sa hun. Det er det vi trenger.
Takk, Elias.
Når så du moren din sist?
Hun er død, frue. Måtte hun hvile i fred.
Unnskyld meg, frue. En til er syk.
- Fru Johansens ektemann. - Fru Johansen?
Hun gjeter geitene som gir mennene melk.
Før meg til ham.
Han puster ikke.
Jo, det gjør han. Men veldig sakte.
Han er iskald. Det er ikke feber. Når begynte symptomene...
- Av alle dumme... - Frue?
Halvparten her er døende, og den jævla tosken-
- tyller i seg alkoholen som skal hindre feberen i å spre seg.
Unnskyld, jeg mente ikke å vekke anstøt.
Jeg har hørt sånt før. Men ikke fra en fin dame.
Jeg er ikke en fin dame.
- Snakker du engelsk, fru Johansen? - Litt.
Mannen din er alkoholforgiftet. Han klarer seg, han våkner.
Mr. Pound, bli hos korporal Johansen.
Hold ham i sideleie. Han må ikke bli kvalt av spyet sitt.
- Fru Johansen... - Annekje er navnet mitt.
Annekje.
Takk for alt arbeidet med geitemelka. Den holder mennene i live.
- Skal jeg fortsette å gjøre? - Ja takk, fortsett å gjøre.
Jøss, fru Fraser. Sjømenn drikker hva som helst.
Dårlig plommebrennevin. Most fersken som gjærer.
En sjømann sovnet med hodet i en tønne...
Det var bare én tremastet fregatt med portugisisk flagg. Bruja.
- Jones. Er det et portugisisk flagg? - Ja.
- Hvor kom det fra? - Vi bordet en portugisisk fregatt.
- Hva het skipet? Var det Bruja? - Jeg vet ikke. Kapteinen husker det.
Kaptein Leonard?
Kaptein?
Portugisisk fregatt.
Fregatten Caçador på vei til Kingston
Caçador. Pokker.
"Jamie..."
"Harry Tompkins sa at han så Alexander Malcolm på Artemis."
"Det må ha vært Jamie Fraser, som tydeligvis er et alias."
Kaptein Leonard...
Mr. Cosworth. Jeg så etter kapteinen.
Som ikke var her, likevel gikk du inn.
Ja. Unnskyld meg.
- Du er her uten tillatelse, frue. - Du også.
Nei, jeg skal hente kapteinens pipe, som han ba meg om.
Da venter han på deg.
Jeg liker deg ikke, frue, og jeg stoler ikke på deg.
Jeg ivaretar kapteinens interesser og vil vite hva du gjør her.
Det er mulig, men jeg har hans tillit.
Hva skjer om jeg sier at du prøvde å voldta meg på bordet hans?
- Det har jeg ikke gjort. - Hvem tror han på?
Han hiver deg i arresten så fort at du blir ør.
Flytt deg, ellers skriker jeg.
Kokken og hans mistanker var det minste av mine problemer.
Noen om bord hadde gjenkjent Jamie.
Jeg måtte finne Harry Tompkins.
Lar han oss gifte oss?
Hvis jeg hjelper ham ut og å ta over skipet, ja.
Og hvis du mislykkes?
Da havner jeg i lenker sammen med ham.
Det er en risiko, elskede. Jeg tar den for å få være med deg.
Du risikerer å ikke få være med meg.
Jeg blir alene på skipet uten beskyttelse.
Nei! Vi kan ikke.
Pappa er innelåst, og kvinnen hans er på et annet skip. Ingen ser oss.
Og du skal til å risikere livet.
Dette kan være vår eneste sjanse.
Vi må vente til vi er gift. Jeg lovte mylord.
Det er virkelig håp for oss nå.
Du er akkurat som ham. Sta.
Når du har gitt ditt ord, bryter du det ikke.
- Fru Johansens mann er bedre. - Bra. Har du fått sove noe?
Det er helt i orden at du setter deg.
Elias, vet du om en matros her som heter Harry Tompkins?
Nei. Jeg kan ikke alle navnene. Vi var 400 mann til å begynne med.
Jeg skjønner. Takk.
Fire nye tilfeller i dag selv om vi fant smittebæreren.
Vi må ta inkubasjonstiden i betraktning...
Frue?
Jeg spurte om Tompkins fordi han kan være enda en smittebærer.
- Skal jeg informere kapteinen? - Nei, jeg vil ikke ha mer bråk.
Men kan du meddele mannskapet at jeg vil treffe Tompkins straks?
- Bare ikke si hvorfor ennå. - Ja visst.
Takk.
Så må du sove litt.
Jeg stoler ikke på ham.
- Hans menn forårsaket all uflaksen. - Det er sant.
- Hvor er han nå? - I proviantrommet.
- Skal du løslate ham? - Nei.
- Oppsynsmannen er last nå. - Han burde blitt kastet over bord.
- Franskmannen er fri. - Krøplingen? Han volder ikke bry.
Men jeg ville likt å ta dama hans.
- Hun er ingen jomfru. - Ikke når jeg er ferdig.
- Kvinner bringer uflaks. - Nå holder det. Tilbake til arbeidet.
- Harry Tompkins. - Jeg sa at de ikke skulle slå ham.
- Men han prøvde å gjemme seg. - Jeg er ikke ansvarlig for feberen.
Takk, mine herrer. Dere kan gå.
Du også, Pound. Du sover stående. Gå og hvil deg.
Greit, Mr. Tompkins.
Jeg vet hvem du er, frue.
Jeg så Mr. Malcolm fra båten da jeg rodde kapteinen.
- Du er kona hans. - Ja, det er jeg.
Nå skal du fortelle nøyaktig hva du vet om mannen min.
Ellers hva? Kapper du armen av meg? Gjør det.
Bare drep meg. Jeg ville takket deg for det.
Etter måneden jeg har vært gjennom, havner jeg gjerne i en kiste.
For tre måneder siden var jeg på land.
Jeg jobbet for kongens skatteoppkrever, sir Percival Turner.
Jeg fulgte en gutt til Mr. Malcolms trykkeri og oppdaget en opprørsplan.
Han hev flytende bly i fjeset mitt, og jeg ble nesten brent i hjel.
Jeg kom meg ut, men var merket for livet.
Jeg informerte sir Percival om det og regnet med en forfremmelse.
Men jeg ble tvangsvervet på et skip fullt av sykdom.
Så vær så god. Her er halsen min.
- Gjør slutt på lidelsene mine! - Kanskje jeg gjør det.
Mannen min kan ikke arresteres på kapteinens ord.
Heller ikke sir Percivals.
De har mannen din nå, frue.
- Etterlyst for drap og høyforræderi. - Drap?
Gjett hva vi fant dagen før jeg ble tvangsvervet.
I en tønne med myntelikør.
- Mannen min drepte ham ikke. - Etterlysningen sier noe annet.
Jeg fortalte det til kapteinen. Han rapporterer det på Jamaica.
- Jeg får ham fra det. - Kaptein Leonard er ærgjerrig.
Han vil at admiralen skal gi ham hans eget skip.
Sjansene er små, så klart.
Men om han overleverer en etterlyst oppvigler, kan det jo skje.
Jeg vedder på at han ikke ombestemmer seg om det.
Politiet vil vente på mannen din når han henter deg i Kingston.
Så blir han hengt.
Han er den andre smittekilden.
Ikke kom for nær Howard.
Hvis du ikke vil bli smittet, da. Han er smittekilden.
- Jeg hørte at mannen din er bedre. - Ja. Takk!
- Ost. Geit. - Takk.
Den lukter deilig.
- Hvorfor trist? - Det går bra, jeg bare...
Det er mannen min.
Han får problemer på Jamaica, og jeg kan ikke advare ham.
Jeg skal antagelig brukes som lokkedue.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg kan hjelpe.
Det er snilt av deg, men jeg vet ikke hva du kan gjøre.
Geitene mine trenger gress.
- Jeg forstår ikke hva du mener. - Geitene mine trenger gress, så...
Takk.
Fergus.
Har du med deg nøklene?
Jeg har dem ikke.
- Fikk du ikke tak i dem? - Jeg prøvde ikke.
- Hva i guds navn mener du? - Du har ikke vært på dekk.
Du har ikke sett blikkene eller hørt dem snakke.
Hvis vi mislykkes, kaster de oss på havet.
- Vi kommer til å lykkes. - Det gjør vi ikke.
De dreper oss, og Marsali blir alene.
Jeg vil ikke la henne bli alene eller sende deg i døden.
Du vil ikke gi oss din velsignelse nå, men...
Du spurte om jeg ville gjøre alt for kjærligheten. Det vil jeg.
Selv om det betyr at jeg ikke får gifte meg med henne.
Jeg gjør dette for din skyld også, mylord.
Fergus. Fergus!
Kanskje jeg elsker for høyt.
Fergus!
En behagelig lyd, ikke sant?
- Det er stille. - Ja. Ingen stønn på tre dager.
Ingen trygler om å få dø. Det er bare sovende menn.
Det verste er over nå.
Av alle pikene i by'n De røde, svarte, lyse, brune
Som danser rundt og hit og dit Er det ingen som Nancy Dawson
Hun er lett til sinns og velformet Så lett på fot og veldig søt
Hun beveger seg så gjennomført Jeg kunne dø for Nancy Dawson
Hun kommer for å forlede deg Med fryd og glede i øynene
Hun prøver å behage deg Ja, sånn er Nancy Dawson
Elias?
Mor?
Ja, Elias. Det er mor.
Det er på tide å komme hjem nå.
Moren din ville ha vært så stolt.
Det skal gjøres av en venn.
Jeg overså tegnene. Jeg trodde at han bare var trøtt.
Du har gjort en heroisk innsats.
Det har bare vært ett dødsfall i dag, og ikke et eneste nytt tilfelle.
Vi hadde tre av hver i går.
Det spiller ingen rolle. Ifølge purseren har vi lite vann igjen.
De syke overlever ikke uten jevn tilførsel av væske.
Du vil gjøre ditt beste, og det skal jeg også.
Sammen skal vi komme oss trygt til Jamaica.
Jeg føler med deg i sorgen, fru Fraser. Og jeg er takknemlig.
Fru Fraser!
- Hva er det? - De har kjent lukten.
Land. Man kjenner lukten før man ser det.
- Jamaica? - Nei, vi når Grand Turk i morgen.
- Vi får vann til mennene. - Og gress til geitene mine.
Da forsto jeg hva Annekje hadde ment.
Kom nå.
Hun kunne hjelpe meg med å flykte og finne Jamie.
Og nå forsto jeg hvordan.
Vi var satt i karantene og ankret på den ubebodde siden av Grand Turk.
Annekje hadde en plan. Geitene hennes trengte gress.
Melken deres holdt mennene i live.
Hun ble sluppet i land sammen med vannbærerne. Jeg ble med henne.
Hold dere nær! Kapteinens ordre!
Dere skal være ved stranda!
Gå nå. Advar mannen din.
Jeg tar hånd om mennene. Jeg gir de syke mat.
Greit. Takk, min venn!
- Kaptein Leonard. - Fru Fraser. Beiter geitene godt?
- Ja, selvsagt. Hva... - Vi går runder.
Noen av mennene kan la seg friste av å være så nær et bordell.
Jeg trodde ikke at du, legen vår, ville trosse ordren min.
Jeg leter etter urter.
På vei mot havna?
Er jeg det?
Landgangen er mye takket være deg. Og jeg står i gjeld til deg.
Men jeg kan ikke la deg advare mannen din.
Jeg vet hva du så i loggboken. Jeg finner ikke glede i å gjøre det.
Men det er min plikt å melde fra om din manns lovbrudd.
- Og bruke meg som lokkedue? - Jeg ville brutt loven hvis ikke.
Og enda viktigere: Jeg ville brutt en høytidelig ed.
Vær så snill, kan du ikke se en annen vei?
Soldater, eskorter legen til skipet. Hun har visst gått seg vill.
Vi ser nok land ved daggry.
Hva har det med meg å gjøre?
Å passere mellom øyene er farlig hele året, men verst om vinteren.
Jeg trenger alle mann for å navigere mellom sandbankene.
Så jeg er bra nok nå?
- Hva gjør hun her? - Hun sa at du ikke vil gjøre opprør.
Be ham gi sitt ord på det. Han bryter det aldri.
- Hva gjør du, jente? - Bare...
Gi ham ditt ord, så slipper han deg fri.
- Du vet hva han har gjort for deg? - Raines?
- Nei, Fergus. - Fergus gjorde det for din skyld.
Hvis du tror det, fortjener du ikke å bli sluppet ut.
Dere kan få en stund for dere selv, men jeg trenger alles hjelp.
Dere har min velsignelse til å bli gift på Jamaica. Av en prest.
Vis deg verdig overfor henne like mye som overfor meg, og...
La oss først komme oss til Jamaica.
Takk, min sønn.
Fraser!
Gå. Nå!
Hva?
Cockburn. Du hopper.
Hoppe?
Jeg kan ikke hoppe i havet midt på natta. Jeg drukner.
Nei, ikke drukne.
Jeg kan vann. Vann flytter på deg.
Tar deg til Cockburn. Skipet ikke langt unna. Gå nå!
En flåte? Det er galskap, jeg kan ikke.
Klokka er åtte, og alt er vel!
Jeg hører ting. Mannen din blir hengt. Nå er den eneste sjansen!
Penger. Du betaler. Skipet.
- Greit! - Gå.
Herre min skaper!
Tekst: Monica Moltubakk www.sdimedia.com